T2 
serien e'—e", så äro egentonerne e', f', g', a', h', c' ge- 
mensamma för u och o. Egentonen c” representerar voka- 
len u's, egentonen e” vokalen o's mörkaste tämber, hvilken 
är något ljusare än den förra. Som hvarje egenton beror 
på kombination af ljudrörets volym och munöppningens 
storlek, åstadkommes lägsta egentonen i u genom en förening 
af större volym och mindre munöppning än lägsta egentonen 
i o. Göres u klarare sker detta genom en förening af mindre: 
volym och större munöppning. På så sätt åstadkommes hos: 
vokalen u egentonen e”, och är förhållandet mellan ljudrörets 
volym och munöppningens storlek naturligtvis då det samma 
som i egentonen e' hos vokalen o, hvilken begynner sin egen- 
tonsserie med denna ton. På lika sätt i de öfriga egento- 
nerne f, g', a”, h', ce”, antingen man bildar vokalen w eller 
vokalen o. Såsom af framställningen om röstens teknik 
framgått, ändras ljudrörets volym genom att man ändrar 
struphufvudets läge. Olika volym motsvaras af olika, samma 
volym af samma struphufvuds läge. Enär volymen, likasom 
munöppningens storlek, är den samma i egentonerne e", f', 
g', a', h', ec”, antingen desse uppträda i vokalen u eller vo- 
kalen o, måste också struphufvudets läge vara det samma 
i hvar af dem, antingen man bildar wu eler o. Alltså, i 
samma egenton är, äfven då den uppträder i olika vokal, 
struphufvudets läge detsamma. Att samma egenton kan 
åstadkommas ena gången med något större volym än den 
andra, då i förra fallet munöppningen är något större än 
i det senare — allt i mycket begränsade latituder — upp- 
häfver icke regeln, att i samma egenton volym — d. v. s.. 
struphufvudets läge — och munöppning äro desamma. 
Men — såsom äfven af föregående undersökning framgått 
— det antal deltoner som i hvarje särskildt fall framträder 
hos röstbandklangen beror af struphufvudets läge. Ju lägre 
struphufvudet ställes, dess färre, ju högre det ställes, dess 
flere deltoner i röstbandklangen. Med en viss egenton följer 
äfven ett visst antal deltoner. Samma egenton betingar 
således alltid samma antal deltoner i röstbandklangen. Der- 
jemte fördelar egentonen, såsom förut visats, den olika styrka, 
