380 
att på försök enformigt hviska vokalerne, talar hviskande 
med vederbörligt uttryck eller härmar hviskande en sång 
— hvilket mycket väl går för sig med någon öfning — 
skall man finna, om man ger akt derpå, att ljudröret ändrar 
volym och ställning äfven i samma vokal, ungefär som det 
gar till i ljudande tal och sång. Ehuru ingen röstbandklang 
åstadkommes i hviskningen, måste dock alltid röstbanden 
representera någon viss grundton, som skulle ljuda i samma 
ögonblick andningsspringan tillslötes och pyramidalbrosken 
trycktes fast mot hvarandra. Man kan derför säga, att man 
hviskar på latenta grundtoner, likasom man talar och sjun- 
ger på ljudande sådana, och de förra måste, likasom de 
senare, bestämma öfver ljudrörets egentonsområden. Följ- 
den häraf blir naturligtvis den, att bullerljudet och egen- 
tonen kunna i de hviskade vokalerne, likasom i de ljudligt 
talade och sjungna, bli än olika i samma vokal, än de 
samma i olika vokal. De kunna alltså icke heller i hvisk- 
ningen åstadkomma vokalljudet. 
Trautmann söker härleda vokalljudet hufvudsakligen 
ur egentonen. Hans teori är en utveckling af Willis” idéer. 
Trautmanns uppställning är följande: Ljudrörets egenton, 
som af Trautmann benämnes skallet, är i hvarje vokal oför- 
änderligt bestämdt. Samtliga vokalernes skall omfatta en- 
dast två oktaver, från g"” för w till f/” för 2. När vi tala 
eller sjunga en vokal, utföra röstbanden två operationer. 
För det första åstadkomma de en ton, som, allt efter deras 
spänning, är lägre eller högre. För det andra, bringa de. 
ljudrörets skall till medsvängning, följaktligen äfven till med- 
tonande. Antalet af skallets svängningar blir då lika med 
röstbandens. Sjunger eller talar man .t. ex. på tonen c, 
som gör 132 svängningar i sekunden, vokalen wu, hvars 
skall står på g'”, så upprepas äfven detta skall 132 gånger 
i sekunden. Sjunger man ett u på tonerne e', a', d” o. 
sS. v., hvilka göra 330, 440, 594 0. s. v. svängningar 1 se- 
kunden, så upprepas äfven w's skall lika många gånger i 
sekunden. Ständigt är skallet detsamma, g”, hvarför alltid 
samma vokal, u, framkommer, men svängningarnas antal 
