128 
Domkapitlet fann emellertid säkrast att ånyo anlita den 
verldsliga makten. Tryggande sig liksom senast vid Kongl. 
Maj:t nit och ömhet om lärans renhet, anhöll kapitlet den 3 
December om justitiekanslerns bemedling derhän att K. M- 
,till villfarelsens ytterligare hämmande och det fattiga bar- 
nets räddande utur själavådan' skulle med allra första taga 
,.eftertryckeliga mått och vägar”. 
På denna anhållan följde, den 7 Jauuari 1743, Kongl. 
Maj:ts svar af innehåll att Welstadius borde ofördröjligen resa 
till Lejondal och ,,ifall hofjunkaren då ej skulle i godo kunna 
förmås till att strax och utan ringaste uppehåll låta sitt lilla 
barn komma till den heliga döpelsen, genom kronobetjentes 
handräckning, som då i nejden bör vara nära till hands, 
barnet till dop och kristendom befordra". 
Huru denna befallning åtlyddes berättar Welstadius i 
skrifvelse af den 3 Februari. Han hade rest till Lejondal och 
blef ganska gunstigt mottagen af frun samt införd till hof- 
junkaren, som låg på sin säng. Han frågade nu, ,,om herr 
hofjunkaren ville tillåta eller befordra sitt lilla barn till dop 
och kristendom?" Efter att ha fått ett nekande svar och 
diskuterat om saken, märkte Welstadius att allt var förgäf- 
ves, hvarför länsmannen inkallades och frågan upprepades. 
,Hvartill svarades tydeligen nej, utan I hafven att förrätta 
eder syssla efter edra egna ordres och som I sjelfve kunnen 
svara till. Häruppå tog hr kronobefallningsman afträde och 
föranstaltade, på det sätt som hr kronobefallningsman för- 
modligen lärer göra sin berättelse öfver, att jag fick gå uti 
ett annat rum uppe i byggningen, hvarest barnet var in- 
buret, derest ock det heliga verket vandt sin fullbordan jemte 
trogne suckningar till Gud, alldeles efter handbokens inne- 
håll". Barnet kallades ,,efter fru friherrinnans tillförende 
gjorda berättelse om dess namn: Jacob''. 
Welstadius tillägger: ,,Och som härpå förmodligen lärer 
följa ett urtima ting såsom sist, och i den händelsen att jag 
skulle blifva förordnad och anbefalter att vara med tillstädes, 
så utbeder jag mig med ödmjukaste vördnad att få blifva 
förskonter derifrån, emedan jag sist hade det missnöje der 
