129 
vid till att höra: Christus och hans Apostlar finnas icke 
hafva kommit med executions betjente i gårdarna; och tror 
jag med Guds hjelp att jag mycket mer hade kunnat uträtta 
hos hofjunkaren till bättring ifrån dess galna fattade tankar, 
der jag icke vid urtima tinget varit tillstädes". 
Hvad Welstadius väntade gick äfven i verkställighet. 
Justitiekanslern hade den 19 Januari befalt Svea hofrätt att 
upptaga saken samt ransaka och dömma i den. Den 28 
Februari hölls i följd deraf ting på Lejondal, och då inlem- 
nade Gripenstedt en utförlig förklaring i saken. 
Först framhålles att i Skriften hvarken ges någon uttryck- 
lig befallning om barndop, ej heller omtalas något exempel 
på sådant dop. Ur Matth. 28: 19 och Mark. 16: 16 framgår 
älven att lärandet bör föregå döpelsen. Men dessutom är 
det af vigt att den som döper är verkligen duglig till en 
sådan förrättning. Det är ej nog med att han är examine- 
rad och approberad af konsistorium; han måste vara försedd 
med högre fullmakt, hvarvid gäller Matth. 7: 16. 
Visserligen säges allmänt att ,,hbvad beskaffenhet presten 
hafva må, så behåller likväl det genom honom predikade 
ordet sin kraft", och detsamma vill man göra gällande äfven 
om döpelsen. Men ,,huru ogrundad och fattig på bevis denna 
sägen är, är klart nog; men hvad skola de göra; om de icke 
försvara denna satsen, så faller hela kleresiets anseende och 
myndighet öfver ända". 
Efter att ha anfört åtskilligt mot den nämnda satsen och 
mot prester, som ej ha högre bevis på sin kallelse, fortsätter 
Gripenstedt: 
Om någon anfäktad själ af okunnighet och oförstånd 
skulle råka förtro sig åt en sådan man, hvad råd och under- 
rättelse skulle han väl kunna få af honom? Om han än för 
syns skull, så godt som han kunde, skulle tala med honom 
der om, månne han icke ändå skulle begabba honom i sitt 
hjerta, dömma honom för den som vore besvärad med me- 
lancholie, ja väl för ursinnig, ty han förstår sig intet derpå 
(TiCor 2; 14: 
,Uppå det som säges att prestens person icke kan taga 
9 
