156 
orfarit att ett stort arf tillfallit Gripenstedt efter hans mor, 
föreslog hofrätten att Gripenstedts och hans frus anhöriga 
må vara förbundna att så snart något af barnen kommer 
till den ålder, att dem någon irrig mening i läran synes 
kunna inplantas, taga dem under sin vård och emot skälig 
betalning, som i slikt fall kommer att tagas af boets gemen- 
samma egendom, ,,dem uti vår rena evangeliska lära och de 
vettenskaper, som dem eljest nödiga och anständiga vara 
kunna, uppfostra, och hofrätten ega frihet att helst af Gri- 
penstedts och hans frus skyldemän utse och förordna en 
eller tvenne kuratorer, som ej allenast å barnens uppfostran 
hafva uppsigt, utan ock tillse att Gripenstedts och hans frus 
egendom ej må till andra tarfvor än de som oundgängeliga 
äro använd blifva, och afkomsten deraf så varda fördelt 
deraf njuta sitt underhåll, hvilket hofrätten förmodar skola 
åstadkomma den goda verkan att det, långt snarare än nå- 
got annat timmeligit straff, torde förmå Gripenstedt och hans 
fru att öfvergifva sina villomeningar'". Derjemte föreslogs 
till förekommande af , förargelse" att ifall Gripenstedts finge 
flere barn, presterskapet utan särskild befallning skulle ega 
makt att draga försorg att samma barn, om det ej i godo 
ske kan, må genom kronobetjentes handräckning till dop och 
kristendom befordrade blifva. 
Denna hofrättens hemställan bifölls af Kongl. Maj:t den 
23 Maj och dermed voro domstolarna befriade från hand- 
läggning af detta religionsmål. 
Men de andliga myndigheterna fingo ingalunda ännu 
lägga händerna i kors. Redan den 6 Augusti fick Mörk på 
grund af nyssnämnda ,,slut' i saken förrätta ett nytt tvångs- 
dop, hvarvid, enligt kyrkoboken, en dotter, Elisabeth, född 
den 9 Juni, döptes ,i kronobetjenternas närvaro"; vittnen 
voro tvenne tolfmän och deras hustrur. Enahanda förrätt- 
ningar egde rum ytterligare sex gånger: 1743, 1749, 1750, 
1752, 1754 och 1755. Vid ett af dessa dop (1754) uppgifves 
Treudderus såsom förrättningsman, vid tvenne (1748 och 
