279 
rymder, föga kunnat räkna på ett allmännare deltagande. 
De ha icke dess mindre fortgått utan hinder eller afbrott. 
Äfven Finska Vetenskaps-Societeten har, såsom af det föl- 
jande torde framgå, i sin mon sökt bidraga att hålla den 
vetenskapliga forskningen vid lif. Innan jag närmare redo- 
gör för dess verksamhet i detta hänseende, bör jag dock 
förut erinra om de vexlingar, som under året egt rum inom 
Societetens personal. 
Vid slutet af senaste år förlorade Societeten inom en 
kort tid icke mindre än tre af sina ordinarie ledamöter, nem- 
ligen f. d. professorn i kemi d:r JOHAN JAKoB CHYDENIUS, Som 
efter en långvarig sjuklighet afled den 4 November 1890, pro- 
fessor emeritus, statsrådet FRANS JOSEF VON BECKER, död den 
21 i samma månad, och provincialläkaren JOHAN MARTIN JAKOB 
AF TENGSTRÖM, hvars död inträffade den 25 påföljande De- 
cember. De båda förstnämndes verksamhet och lefnadsöden 
komma att utgöra föremål för särskilda minnestal vid detta 
tillfälle, hvarföre några uppgifter derom i förevarande berät- 
telse vore öfverflödiga; endast hvad den sistnämnde beträffar, 
torde några korta biografiska notiser här böra finna plats. 
J. M. J. af Tengström var född den 18 November 1821 
i Åbo. Han var son till professorn i zoologi och botanik 
J. M. af Tengström och sonson till Finlands berömde erke- 
biskop Tengström. Student 1239 egnade han sig vid uni- 
versitetet hufvudsakligen åt naturvetenskapliga studier, hvilka 
han bedref med den framgång, att han 1845 antogs till or- 
dinarie amanuens vid zoologiska museum. Dessförinnan hade 
han under åren 1839, 1841 och 1844 deltagit i naturhisto- 
riska exkursioner till ryska Karelen och olika delar af Fin- 
land. Åren 1848—1849 företog han en resa öfver Sverige, 
Danmark och Hamburg till Amerika och Ostindien, hvarun- 
der han var i tillfälle att i rikt mått vidga sin synkrets och 
sin kännedom af naturen. För att betrygga sin framtida 
utkomst studerade han tillika medicin, blef kirurgie kandidat 
1847 och kirurgie magister 1251. Samma år utnämndes han 
till t. f. provincialläkare i Kexholm; blef 1853 stadsläkare och 
1862 provincialläkare derstädes samt 1876 t. f. provinciallä- 
