292 
Sedan lång tid tillbaka har man sig bekant, att fy- 
rarna, isynnerhet de vid hafskuster, till den grad locka de 
under mörkret flyttande fogelarterna till sig, att de, isyn- 
nerhet under dimmig väderlek, massvis törna på och ska- 
das eller krossas. 
På föranstaltande af britiska ornitologiska unionen och 
under samverkan med the British Association for the Ad- 
vancement of Science, anordnades redan år 1879 på de 
flesta (100—150) fyrar och fyrskepp omkring britiska ku- 
sterna iakttagelser, som årliger genom en komité af fack- 
män sammanstäldes och publicerades. Äfven här bekräf- 
tades, att foglärna följde bestämda stråkvägar; de togo på 
vissa ställen af ostkusten om våren stadig kurs öfver Nord- 
sjön och kommo om hösten på samma sätt dit igen. Sär- 
skildt förtjenar anmärkas att man gjorde erfarenheter be- 
träffande vertikala höjden, vid hvilken olika arter färdades 
under olika väderlek, och erfor i hvad mon de starkaste 
höstflyttningarna stodo i beroende af den rådande vinden 
Äfven långt ut på atlantiska oceanen vinddrifna flyttfogel- 
skaror iakttogos vid de regelbundet besökta trafiklederna, 
och anmäldes för komitén. 
Ju mer materialet af dylika iakttagelser från fint 
hopades, desto mera trängande blef ock nödvändigheten att 
tillgodogöra detsamma för vetenskapliga slutsatser. År 1888 
fattades derför beslut att tillsvidare inställa observerandet 
för att en vetenskaplig bearbetning af materialet måtte 
kunna verkställas. 
Exemplet från britiska öarna föranledde den första 
internationella ornitologiska kongressen att genom sin per- 
manenta komité uti möjligast många länder väcka fråga 
om anställande af likartade iakttagelser vid fyrarna. Från 
alla europeiska och en stor del utomeuropeiska stater har 
bifall lemnats. Likvisst hafva hittills ej andra redogörelser 
publicerats än fyra årsberättelser från Danmark och två 
från Tyskland, 
Särskildt förtjena dessutom att nämnas de iakttagelser, 
som åren 1884—5386 blifvit på Helgoland anstälda af Gätke 
