296 
på nyssnämda lokaliteter, och här följa större och mindre: 
vattendrag, insjöar och floder, t. o. m. inom området för 
stepperna. Att dessa fakta äro af vigt för rätta förklaringen 
af vigtiga sidor af flyttningsfenomenet, och sålunda beteckna 
ett framsteg i vårt vetande, skall gerna af enhvar erkännas. 
Deremot synes mig ett visst tvifvel vara befogadt emot 
samme författares resonnement angående de kontinentala 
flyttfogiarnas migrationsvägar. Prof. Menzbier har at denna 
grupp tagit under behandling 13 orientaliska fogelarter, och 
stöder sig på dessas geografiska utbredning, utan att dock 
meddela de speciela fyndorterna. Han anför särskildt fyra 
olika vägar: 1) en ,,sibirisk' väg, som ända från Dwina 
sträcker sig genom norra Ryssland, Sibirien, Daurien och 
Gobi till södra Kina och Ostindin; 2) en ,,turkestansk" väg 
från norra Ryssland genom aralo-tianschanska området till. 
Indien; 3) en ,,transkaspisk" till de så benämda stepperna 
och Indus” källor, samt 4) en ,,anatolisk'' väg från Kirgiser- 
stepperna öfver Svarta hafvet och de östra Medelhafsländerna 
till Arabien. 
Då dessa flyttningsvägar hittills ej blifvit vetenskapligt 
bevisade genom offentliggörandet af de serier af fakta, som 
uppgifvas ligga till grund för påståendena, och alldenstund 
vidare de angifna flyttningslinierna delvis äga en enorm ut- 
sträckning under det de visa brist på en enhetlig karaktär 
ur topografisk synpunkt, måste under utredningens närva- 
rande skede de gjorda påståendena anses hafva föga sanno- 
likhet för sig. i; 
Af alt det sagda framgår, att under senaste tider 
synnerligen betydande ansträngningar blifvit gjorda för att 
vidga vår kännedom af flyttfogelfenomenet. Årsredogörel- 
serna från olika länder tilltaga i antal och vidd, massan af 
fakta växer lavinartadt och tyckes garantera en vidgad in- 
sigt i ämnet; och hvarje vän af frågan kan ej annat än 
önska, att de energiska ansträngningarna måtte fortfara och 
afkasta allt rikligare skördar. 
