52 



man går det minsta noggrannt til väga, så hopa nya oun- 

 dersökta saker sig på hvarandra, som man antingen måste 

 uptaga til undersökning eller lemna et ofullständigt arbete. 



Hälsning och vänskap 

 Berzelius. 



Stockholm d. 5 Dec. 1837. 



Jag har hela sommaren vistats med min hustru på 

 landet, likväl nära Stockholm, på et min Svärfar tilhörigt 

 landställe och har under denna tid mått förträffligt godt. 

 Jag har derunder så godt som helt och hållet omskrifvit 

 den del af Lärboken, som handlar om producterna af jäs- 

 ning och torr destillation, som varit et ytterst intressant 

 ämne at omarbeta, emedan då- man företager hela detta ar- 

 bete med en gemensam öfversigt, så kommer man til mån- 

 get allmänt resultat, hvilket de ej varseblifvit, som arbetat 

 endast med spridda detaljer deraf. Sedan min återkomst 

 til Stockholm är jag sysselsatt med de sista delarna af lär- 

 boken och tänker icke företaga något i laboratorium förr 

 än jag slutat det, som förmodligen blir til eller under Jul- 

 helgen. Vi hafva under hela November månad haft idel 

 mulna dagar med dimma och regn, detta har på min gikt 

 haft et menhgt inflytande, så at jag i mer än tre veckor 

 varit inneliggande, likväl icke sämre än at jag kunnat hålla 

 mig vid skrifbordet. Detta har i så måtto icke kommit mig 

 illa til pass, som jag, jemte mit vetenskapliga skrifveri, vid 

 denna tid haft ännu et annat skrifveri i annan genre. Det 

 hade nemhgen faUit Svenska Academien in at invälja mig 

 til en af de 18 i denna, efter Erkebiskopen v. Rosen st ein, 

 hvarvid jag har måst smörja ihop et loftal öfver denne före- 

 trädare, hvilket skal hållas nästk. d. 20 Dec. på Academiens 

 högtidsdag. Jag är ingalunda näjd med den hedersbevis- 

 ning, denna Academie gort mig, ty jag duger alldeles icke 



