63 



så många fall, i hvilka, med kännedom af atomernes rela- 

 tiva antal, man kan göra sig flere föreställningar om deras 

 sätt att vara sammanparade, af hvilka ingendera har något 

 bestämdt företräde. Det rättaste sättet at behandla sådana 

 tall, är, efter min mening, at framställa sannolikheterna, utan 

 at ge företräde åt någon. Man har då gått så långt man 

 kan gå, förr eller sednare sker en uptäckt, som leder et 

 steg längre, som man då tager. Jag tycker at man bör 

 taga til mönster, äfven i Chemien, astronomernas method 

 at observera så skarpt som möjligt, at söka eliminera alla 

 anledningar til observationsfel, gitva resultatet precist så- 

 dant det erhållits, och sedan endast resonnera öfver sanno- 

 likheterna, utan at taga någon för afgjord. På detta sätt 

 skola vi ofelbart gå säkert framåt, i stället at de flesta Che- 

 mister, som nu sysselsätta sig med den' organiska chemien, 

 äfven mästarne deri, sådana som Lie b ig och Dumas, in- 

 snärja oss i en trassla af theorier, som ingen kan reda. 



Beträffande namnet Garbyl, så måste jag ogilla det 

 lika mycket, som jag värderar arbetet. Ändeisen yl har 

 blifvit antagen för at utmerka en radical, sammansatt af 

 kol och väte och bör endast i detta ändamål användas, 

 emedan den annars betyder intet och är aldeles för kako- 

 phon, för at användas vid andra tilfällen än då man är 

 tvungen dertil. Garbyl blir då en absurditet. Det är icke 

 kolsyrans radical, utan en annan; men hvarifrån då första 

 stafvelsen carb? Det gifves, i min tanke, två utvägar at 

 göra nya namn. Den ena är at hemta dem från en syste- 

 matisk åsigt, som då bör följas så fuUkomhgt som möjligt, 

 den andra at endast taga trivialnamn från biomständighe- 

 ter i sammanhang med den kropp, som skal få namn. Det 

 är svårt at afgöra hvilketdera slaget af benämningsgrund 

 är den bästa för vårt närvarande behof. Det vill synas lik- 

 väl at vi ännu icke mognat för den förra och at vi ännu 

 ganska länge bättre betjenas af den sednare, men dervid 

 fordras då at de derefter gorda namnen på intet sätt stö- 

 pas i den förras form: ty då blifva de förvillande, och det 



