Berättelse öfver Finska Vetenskaps-Societe- 



tens Meteorologiska Centralanstalts 



värksamhet under året 1899. 



Vid landsortsstationerna har insamlandet af observa- 

 tionsmaterial fortgått utan några väsentligare förändringar 

 af det under senare år följda programmet. Önskningsmålet 

 att få några nya stationer, isynnerhet nederbördsstationer, 

 inrättade har icke ännu kunnat realiseras, då anstalten ej 

 förfogar öfver medel att ersätta observatörernas möda och 

 man endast undantagsvis lyckas påträffa personer, hvilka 

 äro villiga att utan ersättning åtaga sig ett dagligen på be- 

 stämda tider återkommande ekstra arbete. Däremot har 

 det fortfarande varit jämförelsevis lätt att intressera ett till- 

 räckligt antal medborgare i landsbygden för mindre arbets- 

 dryga iakttagelser, nämligen för snömätningar och åskvä- 

 dersobservationer. — Det aktuela intresse, som nederbörds- 

 mätningarna fått genom de senaste årens ovanliga öfver- 

 svämningar inom de inre vattensystemen, berättigar till det 

 hopp, att utvägar inom kort skola fmnas till nederbördssta- 

 tionernas förökande, dels så att ämbetsmän vid kanaler, 

 jordbruksskolor o. s. v. åläggas att å tjänstens vägnar ut- 

 föra mätningar, dels så att mindre anslag till aflöningar 

 ställas till anstaltens förfogande. 



A trenne nederbördsstationer ha observationerna all- 

 deles afstannat, nämligen i Joensuu, i Tammela (Forssa) och 

 i Säkkijävi, delvis utan angifven orsak. Det är för mig 

 en kär plikt att för herr stationsinspektorn Väinö Aspelund, 

 som tidigare observerat uti Oulais och senast i Joensuu, 

 uttala anstaltens synnerliga erkänsla för den utmärkta om- 



