365 



och 195 medlemmar, hvaraf en stor del i landsorten, och 

 inom Svensl-a LiteratursällsTcapet i Finland, 1450 med- 

 lemmar, hvaraf 560 i Helsingfors, uppbäres liksom inom de 

 föregående sällskapen, föreningslifvet de facto af en mindre 

 krets, medan det stora flertalet i hnfvudsak bildar dess eko- 

 nomiska stöd. Ett annat förhållande torde ega rum inom 

 Ny filologisk a Föreningen, omkr. 75 medlemmar, och, derest 

 i landsorten bosatta medlemmar icke tagas i räkningen, 

 inom PedagogisJca Föreningen, omkr. 70 medlemmar, och 

 isynnerhet inom Finska Läkaresällskapet, omkr. 330 med- 

 lemmar, deraf omkr. 90 i Helsingfors; detta sistnämda är 

 äfven det enda af dessa sällskap, som i hvardagslag har 

 behof af husets större samlingssal. 



Tanken på en närmare sammanslutning mellan dessa 

 olika och dock till sin innersta natur så likartade sträfvanden 

 är ju näraliggande och har äfven mer än en gång disku- 

 terats inom enskilda kretsar. Detta hus har plötsligen åstad- 

 kommit en sådan sammanslutning, sträckande sig förutom 

 till den gemensamma möteslokalen äfven till andra ange- 

 lägenheter af betydelse: vården af boksamlingarna, skrift- 

 byte inom och utom landet och vissa andra detaljer i drät- 

 seln. Man frågar sig gifvetvis, huruvida skäl kunde förefin- 

 nas att sträfva vidare i samma riktning och förslag härom 

 hafva äfven framstälts och vunnit anklang hos flere intres- 

 serade. Härvid torde böra ihågkommas, att någon bety- 

 dande besparing i drift- och förvaltningskostnaderna knappast 

 är att förvänta, der största delen af arbetet, såsom här, är 

 af frivillig och oaflönad beskaffenhet. Det låter sig i öfrigt 

 naturligtvis icke göra att på förhand angifva ett bestämdt 

 program i detta afseende och allra minst att inom den 

 trånga ramen af dessa helsningsord diskutera en så vidt- 

 utseende fråga. Endast så mycket må här betonas, att, hvilka 

 förändringar som än må ifrågasättas, dessa måste, såsom 

 hittills, genomföras med bevarande af de enskilda samfun- 

 dens jämlikhet och fullständiga oberoende. Endast härigenom 

 och då nya föreningar vid behof lätt kunna uppstå och 

 inskjuta sig emellan de redan bestående, torde enhvar, som 



