380 



merkitysten ilmaisemiseksi on liian mielivaltainen voidakseen 

 ajan pitkään pysyä voiraassa ja vakaantua. 



Konsonanttien heikennyksen alalla on länsimurre pääs- 

 syt lopuUisesti voitolle. Niinpä cl^ josta, niinkuin tiedämme, 

 aikanaan kovasti oteltiin, on yleisesti käytännössä, ja semmoi- 

 set itäsuomalaiset muodot kuin esim. eellimäinen ovät 

 kirjakielessä perin harvinaisia. Kuitenkin näyttää j h:n hei- 

 kennyksenä V.n ja r:n jäljestä monelta helposti jäävän pois, 

 esim. Jculettaa, Jcylestä, hylätään, lehtiJcäret, Tceretty. 



Yhdistetyt iiominit jäävät hyvin useinyhteen kirjoitta- 

 matta, esim. asioitsija palhliio, voitto varat, Icalnsto tili, 

 raittius asia, parempi osainen, vähän puolisesti. Yksityisiä 

 vääriä yhdistyksiä en huoli tässä mainita kuin pari, monesti 

 tapaamaani: osaaottaja ja Tcaunopuhelias, joiden asemesta 

 on sanottava ja kirjoitettava osanottaja, haunopuheinen. 



Nominien taivutuksesta mainittaakoon, etta -i<i-päät- 

 teiset substantiivit övat taivutettavat niinkuin samanmuotoiset 

 adjektiivitkin, esim. airuet, JcätJcyet, niinkuin oliuet, lyliyet, 

 eikä airueet, Jcäthyeet. 



Komparatiivia superlatiivinkin merkityksessä näkee jos- 

 kus käytettävän kirjakielessäkin länsimurteen mukaan, esim. 

 aistikJcaammin pro aistiJcJcaimmin. Toiselta puolen tunkeutuu 

 komparatiivin monikkomuodoissa useinkin i komparatiivin 

 päätteen e de lie kin, joten syntyy superlatiivinkaltaisia ereh- 

 dysmuotoja, seramoisia kuin useimpien, eduUisimmilta pro 

 useampien, edullisemmilta. 



Yhdistettyjä verbejä, jotka alkujaan tuntuvat hyvin 

 muukalaisilta, ilmestyy yhä uusia. Puhumattakaan siitä etta 

 esim. telefooni on ehtimiseen ylösotettu — ja kuitenkin pai- 

 kallaan — , etta harva se päivä loppuunmyöclään milloin 

 mitäkin tavaroita, näkee tämmöisiäkin: myötävaiJcuttaa ; ra- 

 hasto ylinousee sen ja sen summan niin ja niin paljolla; 

 kivi on joko hienohaJcattu tai JcarJceahaJcattu. 



Verbien refleksiivimuotoja, semmoisia kuin pysytelläih- 

 seni, tapaa enää harvoin kirjoituksissa, eikä sitä ole syytä 

 paheksia, koska ne itäsuomalaisessa kansankielessäkin övat 

 taivutukseltaan hyvin epäsäännöUisiä ja koska övat länsi- 



