382 



Kielemme elämässä merkillinen ja laajalle vaikuttava on 

 n. s. persoonattomien verbien persoonallisiksi muut- 

 tuminen, joka osaksi on jo loppuun saatettu, osaksi paraikaa 

 tapahtumassa, siten etta eri murteet övat tässä suhteessa eri 

 kannalla, vanhemmalla tai uudemmalla, ja etta nämät eri 

 kannat kuvastuvat kirjakielessäkin. Esim. saa on, niinkuin 

 runokielestä, sukukielistä ja murteista tiedämme, myöskin in- 

 transitiivinen verbi, joka merkitsee alkujaan: tulee; sitten: 

 tulee tilaisuus, on mahdoUista, on lupa, joUoin persoona 

 ilmoitetaan adessiivilla, allatiivilla tai datiivi-genetiivillä ja 

 asiaa ilmoittava substantiivi on alkujaan subjektina itse, sit- 

 temmin muuttunut subjektina olevan iufinitiivin objektiksi; 

 esim. Mistäpä savunen saapi (Kal.); saigo miluä Jcoura on- 

 nistuiko myydä viltti; ei soa siula viillä et saata leikata (Ven. 

 Karj.); toiz^el ei soa ellendeä toinen ei voi ymmärtää (Aun.); 

 ei miun soa sitä nostoa en voi sitä nostaa (Suom. Itä-Karj.); 

 sitä ei sen saisi tehdä sitä ei sen olisi lupa tehdä. Viimei- 

 sen esimerkin kaltaisia lauseita näkee silloin tällöin sanoma- 

 lehdissä käytettävän Etelä-Pohjanmaan kansankielen vaiku- 

 tuksesta, mutta muuten on tämä såna jo sekä puhe- etta 

 kirjakielessä täydellisestipersoonallisena: sitä ei se saisi tehdä. 



Täytyy såna merkitsee epäilemättä alkujaan niinkuin 

 vieläkin itäsuomessa: täyttyy; sitten: tulee påkosta, tulee 

 pakko, on pakko. Alkuperäinen lauserakennus on siis se, 

 joka vieläkin on kirjakielessä yleinen: minun täytyy tehdä 

 se (= minuUe tulee påkosta tehtäväksi se). Mutta tämän 

 lausetavan kanssa taistelee paraikaa hyvinkin yleisesti sem- 

 moinen välitysaste, joka muuten on pysynyt persoonattoman 

 lauseen muodossa, paitsi etta asia ilmoitetaan ^-päätteisellä 

 objektinsijalla: minun täytyy tehdä sen. Ja toisin paikoin 

 on kansankieli päässyt niinkin pitkälle, etta tämä verbi tai- 

 puu eri persoonissa ja vaatii nominatiivi-subjektia: mina täy- 

 dyn tehdä sen. Kirjakielessäkin tapaa joskus lauseita, joissa 

 täytyy sanalla on nominatiivi-subjekti, esim. eroitus fäytyi 

 siis piillä jossain muussa Icuin struTctuurissa. 



Tarvitsee merkitsee Venäjän Karjalassa: on tarpeen, 

 eikä niinkuin suomessa: on tarpeessa; esim. se tarviccov 



