391 



sankielen mukaan, mutta haitaksi selvyydelle, silloin kun ei 

 suffiksi tarkoita verbin persoonaa, lauseen subjektia. Jos 

 hyväksyaimekin esim. seuraavan kansanomaisen lauseen: 

 miehensä Enson tehtaaUe vcti, mitä midja haloiJcsi teJci, 

 niin övat seuraavat lauseet hyljättävät: mutta mielestänsä 

 ascssori T:n numerot puolustavat valioJcunnan mietintöä; 

 hanen silmistään vierivät — vesikarpalot ajafellessaan täiä; 

 tuUuaan taJcaisin Sylvian talolle oli ovi aiilä; (numerot ei- 

 vät omasta mielestään puolustaneet mietintöä, vaan puhajan 

 mielestä; vesikarpalot eivät ajatelleet, vaan hän; ovi ei tul- 

 lut takaisin Sylvian talolle, vaan hän). 



Verbin muotoj en käyttämisessä övat seuraavat sei- 

 kat ehkä huomattavimmat: 



Il inf:n instruktiivi attribuuttina partisipin tai relatiivi- 

 lauseen asemesta on hyvinkin yleinen, mutta hyljättävä, 

 koska instruktiivi ilmoittaa tapaa ja siis on käytettävä ver- 

 bin määräyksenä, adverbiaalina; esim. Sävelistö — — 



sisäUäen säveleet (p. o. sisältävci) ; Jculmatalo — , 



tuottaen hyvän leoron — , on — — myytävänä (p. o. 

 tuottava); myönnytys on annettu yJcsityisen rautatien 

 ralcentamiseen K:n tehtaalta — — Karjan — Helsinyin 

 rautatielle, yhfyen siihen Espoon lahden luona. (Huom. 

 myönnytys ei yhdy; mutta jos yhtyen sanan jälkeen lisäämme 

 esim. ensimnainittu sanan, niin lauseessa tuskin enää on 

 mitään moitittavaa, sillä semmoinen nominativus absolutus 

 on teoreettisestikin puolustettavissa). Samallaisia lauseita 



övat esim. valtuusmiehet övat — — anoneei saada 



valtioavun — — tehden tämä summa 25 prosenttia ; mat- 

 Jcaraha — j9i'Mä julistettaman — haettavaJcsi, ollen saaja 



velvollinen; pa^ilcTcivaltuusmiehet Jcatsovat ■ muutok- 



set tarJcoituJcsenmuTcaisiksi, ollen ne varsin omiansa edis- 

 tmnään — . 



Partisipina käytetyn III inf:n jälkeinen suffiksi tahtoo 

 usein jäädä kokonaan pois tai siirtyä seuraavaan substantii- 

 viin; esim. etta ylihaUitus — — aniamassa JcimlutuJcsessa 

 on julaissnt Jcehoituhsen ; ja övat nämät antamassa lausun- 

 nossaan pnoltaneet — . Pelkkää huolimaltomuutta! 



