393 



vät aihaiseen tai myöhäiseen la,vaan tai Jcylmään maahan; 



— — ovatJco he annetut Jcalojen syötiksi Välimeressä tahi 

 Punasessa meressä tai ehMpä jätetyt Yemenin beduiini^ 

 jouhoille. 



Vaan (= ruots. utan, saks. sondern) tavataan usein 

 vastoin kirjakielen sääntöä edustamassa sanaa mutta (= r. 

 men, s. aber). 



Sanojenjärjestyksessä noudaletaan hyvin ylei- 

 seen aivan orjallisesti muukalaista mallia, siinä etta subjekti, 

 vaikka se onkin tunnettu ja määrätty, nakataan predikaatin 

 verbin jälkeen päälauseessa joka alkaa joUakin verbin mää- 

 räyksellä, esim. missa tarhoituksessa loi Jumala ihmisei? 

 Sisältä turmeltui teaatteri JcoJconaan. Mikä ölen mina? 



Sama takaperoinen järjestys näyttää voittavan alaa sekä 

 hypoteettisissa sivulauseissa, esim. juuri Jcuin olisi se Jcuiva 

 (p. o. j. h. jos se olisi Te.); näyttää siltä Jcuin olisi — val- 



tiolainan — pitänyt tuoda valutoja, etta myöskin 



päälauseissa pelkän konjunktsionin jäljessä, esim. väkeä oli 



runsaasti, ja seurasi se tarkJcaavaisena ohjelman 



suoritusta; puu on — koivua — — , ja tekee soittokone — 



— miellyttävän vaikutuksen ; tuloja oli — 115 mk.,ja övat 

 ne lähetetyt U. S:n toimitukselle ; yhtiö sijaitsee Helsingissä, 

 ja on sen kantapääoma 16,000 mk.; ja on toiminimi B. 

 W. & Komp. toimittanut — ; ja on Pankki saanut; 



— — , mutta voi se; — — mutta pääsee hän; mutta on 

 valiokunta katsonut; voin vienti on kyllä vähentynyt, mutta 

 näyttää tämä johtuneen — — ; vaan on V:kunta pitänyt; 



— — vaan ovai ne. 



Tarkastuksemme on siis osottanut, etta ainakin lause- 

 opin alalla vallitsee puheena-olevassa kirjallisuuden lajissa jo- 

 tenkin suuri kirjavuus. Tämän johdosta ehkä monikin huu- 

 dahtaa: Eikö suomen kirjakieli ole vielä sen pitemmälle pääs- 

 syt! Eikö esim. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura voi kirjai- 

 lijoille määrätä: näin on suomen kieltä kirjoitettava, eikä mil- 

 lään muulla tavalla? — Niille, joilla on tämmöisiä akateemi- 

 sia taipumuksia, on hyva mieleen johdattaa Juhani Ahon 

 klassillinen vastaus erään arvostelijan muistutukseen etta hän, 



