52 



att den ursprungliga kolringen i kamfansyra och lauronol- 

 syra ännu förekommer i laurolen. 



Additionen af bromväte till laurolen företogs på föl- 

 jande sätt. 4 g af kolvätet försattes med 20 g af en vid 

 rumtemperatur mättad bromvätelösning i isättika och upp- 

 hettades därmed i tillsmält rör 5 timmar i vattenbad. Vid 

 förarbetning af reaktionsprodukten erhölls en bromhaltig 

 olja, hvilken likväl till största delen ägde det ursprungliga 

 kolvätets kokpunkt och således utgjorde oförändradt utgångs- 

 material; kaliampermanganat reducerades momentant däraf. 

 Endast en mindre mängd kokade vid högre temperatur och 

 reagerade ej med kaliumpermanganat. Likväl räckte dennu 

 portion icke till analys. Därför skall denna del af under- 

 sökningen ånyo upptagas, så snart större kvantiteter af kol- 

 vätet ånvo blifvit beredda. 



Invärkan af en blandning af konc. salpetersyra och svafvel- 

 syra på laurolen. 



För att utröna, om en sexring ingår i kolvätet, såsom 

 Wreden (1. c.) antagit, behandlades detsamma med ofvan- 

 nämda syreblandning, emedan Wreden uppgifver i), att det 

 isomera kolväte med formeln C^ H^^, som bildas vid invär- 

 kan af saltsyra på kamfersyra vid högre temperatur, under 

 invärkan af detta reagens öfvergår i trinitro-m-xylol. 



Emedan laurolen reagerar ytterst häftigt både med 

 konc. salpetersyra och med en blandning af salpetersyra och 

 svafvelsyra, löstes kolvätet droppvis i ungefär den sexdubbla 

 mängden iskyld, svogt rökande salpetersyra, hvarefter lös- 

 ningen fick stå några timmar i isvatten, senare vid rum- 

 temperatur. Användes icke afkylning i början, uppvärmes 

 lösningen af sig själf och det inträder en så stark utveck- 

 ling af nitrösa gaser, att alltsammans slungas ut ur kärlet. 

 Efter ytterligare 3 2 timmar afkyldes lösningen ånyo och 

 försattes droppvis med samma volym koncentrerad svafvel- 



»j Aniiiilni (ler (Jhciiiie 187, 168. 



