80 



yttension och det inre ångbildningsvärmet (det värme, som 

 erfordras till att öfvervinna molekylarattraktionen, då en 

 vigtsenhet af vätskan förvandlas till mättad ånga vid oför- 

 ändrad temperatur). 



Yttensionen uttrycker nemligen det arbete, som erfor- 

 dras till att öfvervinna molekylarattraktionen hos en vätska, 

 då dess yta förstoras med en ytenhet, medan volymen för- 

 blifver konstant. Det antal molekyler, som härvid komma 



till ytan, kan antagas = -.^, om man såsom förut betraktar 



det rum, som belöper sig på hvarje molekyl, såsom en kub, 



TT 



hvars kant är /. Betecknas yttensionen med -, så är följ- 

 aktligen det arbete, som belöper sig på hvar och en af 



TT 



dessa molekyler, ^r-/^- Tager man i betraktande endast den 



kraft, med hvilken hvarje molekyl af vätskan är bunden vid 

 sina närmaste grannar, hvilken kraft i hvarje händelse torde 

 böra anses ojemförligt större än den kraft, med hvilken en 

 molekyl påverkas af de molekyler inom dess attraktionssfer, 

 hvilka äro belägna på större afstånd derifrån, så kan arbetet 



— •/'- antagas hafva åtgått till alt frigöra hvar och en af de 



till ytan komna molekylerna från ungefär hälften af de mo- 

 lekyler, vid hvilka desamma i det inre af vätskan voro 

 bundna; ty då en molekyl befinner sig i en vätskas yta, är 

 hälften af dess attraktionssfer utom vätskan. 



Om en del af en vätska förvandlas till mättad ånga, 

 så frigöres hvarje molekyl af den bildade ångan från alla 

 de molekyler, hvilka befunno sig inom dess attraktionssfer, 

 sålänge den tillhörde vätskan. Det arbete, som härvid åtgår 

 till öfvervinnande af molekylarattraktionen för hvarje mole- 

 kyl af ångan måste följaktligen vara af samma storleksord- 



TJ 



ning som arbetet ^-P; på grund af det ofvan anförda synes 



det tillåt ligt att antaga det förra arbetet dubbelt så stort 

 som det sist nämnda. Betecknas den värmemängd, som 



