148 



17,'> 5 



erhölls -Ö — t — = 0,68695. För jämförelses skull gjordes 



samma bestämning också på de andra fraktionerna, med 

 följande resultat: 



fraktion 26-80° ägde D^^ = 0,62443 



30—32° „ „ = 0,62527 



„ 32—35 ° „ „ =0,6267 4 



„ 35 — 40 ° „ „ = 0, 6 3 5 1 5 



„ 40-45 ° „ „ = 0,65094 



45-49 ° „' „ = 0,66078 



„ 49—53° „ „ =0,6 6 69 5 



„ 53 — 57° „ „ =0,6 6641 



„ 57 — 59 ° „ „ =0,6 648 5 



„ 59-61,5° „ „ = 0,66473 



„ 61,5 — 65° „ „ =0,6 7080 



„ 65 — 70 ° „ » = 0,69240 



„ 70—75 ° ;, „ =0,7 3 24 8 



Utom fraktionen 49—53 ° hade endast fraktionen 30—32 ° 

 före bestämningen af spec. vikten behandlats med konc. 

 svafvelsyra; äfven ur denna erhölls icke något alkylsvaf- 

 velsyradt salt. De öfriga fraktionerna hade däremot ej 

 undergått denna behandling, som ansågs onödig, då reak- 

 tionen med brom gaf ett negativt resultat. 



En jämförelse emellan de erhållna talen för de olika 

 fraktionernas specifika vikter visar att Mendelejejfs tidigare 

 nämda observation, att ett kolväte med högre specifik vikt 

 förekommer i fraktionen 50 — 55 ", också äger sin tillämp- 

 ning på det af mig undersökta materialet. Endast hans an- 

 tagande att ifrågavarande kolväte vore omättadt, visar sig 

 icke vara faktiskt; det på ofvan angifna sätt renade kol- 

 vätet kan nämligen icke vara omättadt. I alla händelser 

 når specifika vikten för de tidigare fraktionerna sitt maxi- 

 mun vid omkring 50 ° ; efteråt aftager den åter ända till 

 något öfver 60 °. Här begynner likväl antagligen när- 

 varan af hexanaften, som äger hög spec. vikt, att göra 

 sig gällande. 



