188 



vågor, hvilka hvar för sig oscillera enligt eqvat. (1) omkring 

 medel vattnet H,». Om vi kalla 



vågornas amplituder 



de motsvarande svängningstiderna 



och tidsintervallerna från perioder- 

 nas början till t=^0 

 så få vi i stället för (1) en eqvation 



J\l , Ao iiji 



Ti, T.^ T. 



(23) E = U,„ + Å,sm2rr^;,^ + A^sin2Tt ^ 



6^1, Ö2 &n 



+ •• 



+ A„ sin 2/r 



t + &n 



Genom att insätta detta värde på H i eqvat. (5*), får 

 man en differentialeqvation mellan t och h, hvilken integre- 

 ras på fullkomligt samma sätt som (8). Enda skilnaden blir 

 att man i stället för den enda partikulära integralen (10), 

 lår för h varje särskild våg en dylik partikulär lösning. När 

 dessa adderas till den allmänna lösningen (9), så får man 

 den kompletta integralen, hvilken altså antar formen 



(24) h = E,n -\-Kh '" + «i sin 2 ,t - 



^ + ©1 — n 



-\- (In sin 2.T - 



t+&n- 



Tx 



+ 



T„ 



där 



;:25) 



V 1 + Y^»i^ 



fh = )\A^; 



Ti 



Ti = ~ are cos )\; 



K= Ä.^— Em — rti sin 2/7 



V 



1 + 



47r2 



T 2 



m^ 



U/,l / JiiTjj 



T 



2/f 



are cos r» 



Tx 



(ta sin 2n 



&n~Tn 



Mot elt gifvet värde på m svarar för hvarje särskild 

 våg ett bestämdt värde på reduktionskoefficienten r och re- 

 lardationen t. 



