III. 

 Kulturväxterna i Finland. 



Föredrag på Finska Vetenskaps Societetens årsdag 

 den 29 april 1896 i). 



Af 



Fredr. Elfving. 



Vårt land har, om man bortser från sjöarna och de 

 kala bergen, ursprungligen varit nästan helt och hållet upp- 

 taget af skog och mer eller mindre vattendränkta kärrmar- 

 ker. Det visa oss än i dag våra ödebygder, där man få- 

 fängt söker andra öppna marker än kärr och sådana, som 

 hafva elden att tacka för sitt uppkomst. Då odlingen i lan- 

 det begynte, var det de bördiga mullrika skogsmarkerna, som 

 först angrepos; kärrodlingen är ett senare tiders grepp. Sko- 

 gen fäldes, elden togs till hjälp och snart var sveden-åkern 

 färdig. Man tog några skördar därifrån, men liastigt aftog 

 svedens växtkraft, då ingen ny näring tillfördes marken, 

 hvarför man på samma sätt .skaffade sig en ny åker. Den 

 gamla lemnades åt sitt öde: den tjänade först en tid som 

 betesmark, men så växte där upp ny skog. Det dröjde dock 

 påtaghgen icke länge innan några sveder i gårdens närhet 

 förvandlades till åkrar sålunda att man genom något slags 

 plöjning hindrade återväxten af ogräs och träd och lät mar- 

 ken ligga i trade d. v. s. hvila en tid, innan den ånyo be- 

 brukades. 



Om tillgången vid öfvergången från svedje- till trädes- 

 bruk får man en föreställning af den skildring en gammal 



*) P^örcdraget illustrerades af kartor, livilka på annat håll komma 

 att publiceras i sammanhang med en utförligare framställning af det 

 behandlade ämnet. 



