N:o 6] Åbo-editionen af Lactantii De mortibus persecutorum. Ii? 



1681) klagar han öfver svår ohälsa. Att haii så ofta undskyl- 

 ler sig med brådska och bristande tid var kanske icke blott 

 ett talesätt, tämligen vanligt på den tiden, utan häntyder möj- 

 ligen på ett nervöst temperament. Den stora välvilja Colum- 

 bus åtnjöt af utländska lärde kan till någon del skrifvas på 

 hans berömda svärfaders räkning, men å andra sidan saknas 

 icke erkännande af hans egna förtjänster. ^) I slutet af för- 

 teckningen i Svecia literata öfver sina skrifter tillägger han: 

 „In Valerium Flaccum editurus est notas, uti et alia qusedam 

 si Deus volet opuscula, quse nunc ultimam desiderant manum". 

 Han skall också hafva efterlämnat en stor mängd anmärknin- 

 gar till Ovidius, Valerius Flaccus, Claudianus, m. m. ^) 



Af hvilken anledning Columbus kom att vända sig till 

 Gezelius för att få editionen af De mortibus tryckt i Åbo är 

 icke kändt och torde knappast kunna med säkerhet utrönas. 

 Tryckeriet i Uppsala befann sig då i ett visst lägervall och 

 kunde icke tillfredsställa universitetets behof, hvarför en del 

 af det akademiska trycket måste besörjas på andra orter, 3) 

 särskildt i Stockholm, där också Svecia literata trycktes. Tryck- 

 ningeu af detta arbete beredde Columbus mycken förtret; med 

 anledning däraf uttalar han i ett bref till Heinsius *) sitt miss- 

 nöje med boktryckarne och klagar bittert öfver deras slarf 

 och opålitlighet. Därpå anföras flere exempel, bland andra 

 att Schefferus' namn utelämnats under förordet I dessa om- 

 ständigheter torde icke utan sannolikhet orsaken kunna sökas 



^) CUPERUS i inledningen till den andra redaktionen af noterna till De 

 mortibus (Migne, Patrol. lat. VII p. 463): — ut niorem amico, praeclarissimi 

 Schefferi genero et doctrinse perelegantis viro, gererera, notulas misi, quae 

 editse in ultimo septentrione sunt (litet förut: edita illa sunt Abo?e, quae urbs 

 Finnorum caput est). Quid longiori vita vir dignior prsestiterit, palara est. 

 — N. Heinsius till Val. Flacc. Argonaut. I 103 (Burmanus edition af 1724): 

 -Johannes Columbus, socero Scheffero gener dignissimus. — Burmann, Sylloge, 

 V p. 163: liic Columbus, gener Schefferi, fuit eruditissimus vir et qui, nisi 

 immatura morte a. tetatis 43, 1684, 14 Aug. raptus fnisset, egregiis monumen- 

 tis famam posteritati commendasset. Jfr äfven Burmanns tillägg till det sista 

 brefvet frän Schefferus. 



-) G. Gezelius, Försök till ett biografiskt Lexikon, I (1778) s. 192. 



') Försök till Historia om Sveriges boktryckerier (Stockholm, 1871), 

 sid. 46 ff. 



*) D. 17 dec- 1680. 



