N:o 18] Conimendones legation till Daainark och Sverige. 1561. 21 



det andra på Cannobio, hvarpå denne af sändes till "Wien med 

 uppdrag åt Hosius att, i sin ägenskap af kännare af de rysk- 

 polska förhållandena, afsända den han ansåg lämpligast ^), 

 Skulle dock Delfin icke vara återkommen så skulle Canno- 

 bio beordras att omedelbart fortsätta färden till Moskwa, ty 

 tid hade man icke att förlora. När Cannobio anlände till 

 Wien var Delfin ]3å långt när ej färdig, hvarför åtgörandet 

 blef till Cannobios fördel, hvilket naturligtvis genast inrap- 

 jporterades till Bom. 



Samtidigt som beslutet om legationen till Moskwa fat- 

 tades, afgjordes äfven frågan om beskickningen till Sverige, 

 men härvidlag voro ju alla förberedande åtgärder vidtagna, och 

 det återstod blott att meddela Commendone påfvens beslut. 



Innan detta hunnit ske anlände emellertid Commendo- 

 nes of v an (sid. 15) relaterade bref af den 10 maj, i hvilket 

 legaten förordade den svenska missionens öfverlämnande åt 

 den till Moskwa destinerade nuntien. 



De skäl Commendone anförde voro ju^ om man tager i 

 betraktande den föreställning man i Rom hade om förhål- 

 landena i Norden, synnerligen talande, och vid kurian rå- 

 kade man i icke ringa bryderi om huru frågan lämpligast 

 iskuUe lösas. I hela liom fanns ingen som man kunnat fråga 

 om råd angående nordiska förhållanden, och tid hade man 

 icke att förlora: Cannobio hade en hel månads försprång — • 

 han hade rest från Eom den 20 april. I denna nöd återstod 

 intet annat än att åter igen anlita kurians enda orakel i 

 nordiska trågor, och genom ett bref af den 31 maj 1561 från 

 kardinalstatssekreteraren till Hosius hänsköts hela ärendet 

 till denne ^). 



1) Vat. Ark., Ann. 44, Vol. 11, N:o 43. 



I minuten till det päfliga breviet upptages som tillämnad legat Epi- 

 :SCopus Pharensis, d. v. s. Delfin. I marginalen står emellertid: Scriptum 

 fuit eodem exemplo pro Joanne Franc" Cannobio, familiari S. D. N., si forte 

 Imp'>'i placuisset eum potiiis in Moscoviam ire quam PJiaren. Epum.; Suae 

 enim M^«« iudicio D. N. hane electionem permisit. Det faller af sig själft att 

 detta öfverlämnande af bestämmelserätten ät kejsaren var en ren formsak, 

 en höflighetsbetygelse från kurians sida. Den värkligen bestämmande var na- 

 turligtvis Hosius, hvilket tillfullo framgår ur kurians bref till denne. 



^) Borromeo till Hosius, Eom den 31 Maj 1561. 



Uppsala Univ. Bibi., Cod. ms. H. 157, original. 



