;30 Henvy Biaudet. [XLVII 



säkrat, att ingen i Danmark trodde att Elfsborgsrustningarna 

 värkligen afsågo en resa till England ^). 



En vecka senare rapporteras att en svensk agent passe- 

 rat Ltibeck på väg från London till Sverige och att de ny- 

 heter han medförde voro alt annat än uppmuntrande för 

 Eriks giftermåls]3laner. Samma dag hade emellertid en an- 

 nan svensk agent passerat staden i motsatt riktnig, på väg 

 till England, och meddelat att Erik genast efter den upp- 

 skjutna kröningen ämnade begifva sig i väg, men denna 

 gång hette det att ombordstigningen skulle ske i Norge. 



Den 15 augusti anlände till Ltibeck brorsonen till sta- 

 • dens representant i Stockholm och medförde naturligtvis en 

 mängd nyheter från Sverige. Kröningen hade omsider ägt 

 rum på Petersdagen (29 juni), hertigarna Johan, Magnus och 

 Karl hade svurit sin broder trohet och erhållit hvar sitt 

 hertigdöme. Staden Reval hade äfven svurit konungen tro- 

 het, m. m. för oss välkända saker. Budet visste dessutom 

 meddela att Commendones kurir hade framlämnat sina bref 

 och att Erik hade gifvit order att pass skulle utfärdas för 

 ■det påfliga sändebudet 2), 



Dagarna gingo emellertid utan att något svar hördes 

 af, vare sig från Danmark eller från Sverige. Däremot till- 

 togo ryktena om Eriks resa. Den 21 augusti skrifver Com- 

 .mendone till Rom att, huru orimligt, huru oförnuftigt det 

 än låter, så ser det dock verkligen ut som om Erik skulle 

 ämna lämna Sverige, „ detta sitt rike, som icke ens är ett 

 arfrike och på hvilket konungen af Danmark har så många 

 anspråk", för att företaga den lika långa som hopplösa re- 

 san till Elisabet 3). 



En vecka senare var Commendone alt fortfarande utan 

 svar. Det var nu tydligt att Fredrik II med vett och vilja 



^) Oommeudone till Borromeo, Liibeck, 1 ock 5 Aug. 1561. 

 Vat. Bibi., Barb. lat. 5798, ä. 98 och 101. 

 ^) Commendone till Borromeo, Liibeck, 15 Aug. 1561. 

 Vat. Bibi., Barb. lat., 5798 f. 10-4. 



^) ,^A me e stato sempre difficil cosa credere che 'egli, con hitta la fer- 

 mezza che potesse avere del matrimonio di quella regina (di che perö s'e sempre 

 detto in contrario), appena fatta la coronazione ardisse d' ahandonare il regno, 



