II. 



Årsberättelse. 



Under det tidskifte vi senast genomlefvat och som är 

 märkligt i Finlands häfder ej blott genom de svåra pröfnin- 

 gar vårt folk derunder fortfarande haft att utstå, än genom 

 de förhoppningar hos detsamma väckts om en snart gryende 

 ljusare framtid, har Finska Vetenskaps-Societeten oaflåtligen 

 :sökt att i mon af krafter och tillgångar fullfölja sin speciela 

 mission i den fosterländska kulturens tjenst med dertill hö- 

 rande uppgifter af skilda slag. 



Innan jag går att närmare redogöra för Societetens verk- 

 samhet, under dess nu tilländagångna 67:de arbetsår, bör jag 

 i korthet omnämma de icke obetydliga förändringar, som der- 

 under inträfiat inom kretsen af dess medlemmar. Främst är 

 härvid att erinra om den förlust, som drabbat Societeten ge- 

 nom professorn i fysik vid Kejserliga Alexanders-Universitetet 

 Karl Selim Lemströms den 2 Oktober 1904 timade frånfälle, 

 ■en förlust, hvilken väckt så mycket större saknad, som profes- 

 sor Lemström onekligen var en af Societetens mest verksam- 

 ma och intresserade medlemmar. Hvad han uträttat för ve- 

 tenskapen och för samhället öfverhufvud, skall framgå ur den 

 lefnadsteckning öfver honom, som enligt Societetens uppdrag 

 kommer att vid detta tillfälle framställas af en med ämnet 

 förtrogen person. Vi åtnöja oss derför att här endast an- 

 teckna några data, som närmast beröra hans förhållande till 

 Societeten. Till ordinarie ledamot af detta samfund invaldes 

 Lemström den 15 April 1878. Sedan meteorologiska central- 

 .anstalten blifvit stäld under Vetenskaps-Societetens inseende 

 och en instruktion för densamma utfärdats, enligt hvilken So- 

 cieteten bl. a. egde genom ett särskildt meteorologiskt utskott 



