N:o 23] Mimtamia piirteitä nykyajan planktontutkimuksesta. 19 



ten esim. silliheimon kalat elävät suorastaan verrattain pienistä 

 planktoneläimistä, pubumattakaan merikalojen aikaisemmista 

 nuormisasteista, j oiden pääasiallinen ravinto on planktoni. 

 Koska planktoneläimet saavat ravintonsa kasvistosta, on luon- 

 uollista, etta nekin tavataan tiheimmin ylimmissä, valoisissa 

 vesikerroksissa. Miitta myös syvän veden eläimistölle pinta- 

 vesiplankton mnodostaa pääasiallisen tai ainoan alkeisravinnon. 

 Lakkaamatta sataa näet meren syvyyksiin kuolleita plankton- 

 kasveja ja -eläimiä, näiden jätteitä ja osia, muodostaen ehty- 

 mättömän lähteen sillekin eläimistölle, joka meren syvyydessä 

 on mukautunut asustamaan. Planktonelimistöjen pii- ja kalkki- 

 rungot joko liukenevat, niinkuin enimmäkseen tapahtuu Itä- 

 meren hiilihapporikkaassa pohjavedessä, tai ne kokoontuvat 

 meren pohjalla aikaa myöten paksniksi kerrostumiksi. 



Hy vin erilaiseksi muodostuu senvuoksi eläimistön ja kas- 

 viston suhde maalla ja meressä. 



Maalla silmäämme kohtaavat vihreät laitumet ja metsät, 

 kaikellainen maan pinnasta kohoava kasvillisnus, ja siitä lukui- 

 sat snuret ja pienet kasvinsyöjät, jyrsijät, suuret märehtijä- 

 laumat j. u. e. suorastaan ■ saavat ravintonsa. Kasvisyöjiin ver- 

 rattuna määrätyllä alueella elävien petoeläinten lukuisuus on 

 aina hyvin pieni. 



Merellä meitä kohtaa varsin toinen näky. Melkein kaikki 

 merieläimet, joita näemme, övat lihaa syöviä s. o. käyttävät 

 ravinnokseen toisia pienempiä merieläimiä. Hylkeet, valaat, 

 äärettömät kalaparvet, jopa ilmassa liitelevät merilinnntkin, 

 elävät muista merieläimistä. Samaan tulokseen tullaan, jos 

 tarkastamme nseimpia alempia merieläinryhmiä. Ainoastaan 

 rantavyöhykkeessä tapaamme jonkun pienen määrän lajeja 

 Dilviäisten, piikkinahkaisten y. m. ryhmistä, jotka suorastaan 

 elävät matalassa vedessä kasvavasta kasvillisuudesta niinkuin 

 jyrsijät maalla. 



Selitystä tähän ilmiöön löydämme siinä, etta meren talou- 

 dessa nuo rannikkoalueen makrofyytit (Laminaria, Fucus-lajit) 

 y. m. pohj åkas vit eivät vastaa kuivan maan vihreitä niittyjä 



