22 K. M. Levander. [XLVII 



pienistä ainemääristä tässä on kysymys, mainittakoon, etta 

 Natterer'in. (1890 — 93) analyysien mukaan 1 litra Yälimeren ja 

 Punaisen meren pintavettä sisältää keskimäärin ^/loo milligram- 

 maa typpeä (ammoniakin muodossa), 1 litra Pohjanmereu ja 

 Itämeren pintavettä tri Baben^in (Kielissä) äskettäin ilmoitettu- 

 jen analyysien mukaan sisältää keskimäärin ^7ioo milligrammaa 

 typpeä (ammoniakin muodossa). 



Täytynee senvuoksi BrancWm. kanssa otaksua, etta denitrl' 

 fikatsiooni, ^onka lopputuloksena on typen poistuminen vedestä^ 

 on lämpimissä merissä paljo voimakkaampi kuin kylmemmässä. 

 Denitrifikatsiooniu aikaansaavat n. s. denitrifieeraavain haMerien- 

 elotoiminta, jonka kemiallinen tulos on päinvastaista laatua 

 kuin nitrifieeraavien. Denitrifieeraavat bakteerit näet muodos- 

 tavat nitraateista nitriittejä, sitte ammouiakkia ja vihdoin va- 

 paata typpeä, joka semmoisenaan on käyttämätön kasveille ja; 

 poistuu vedestä. Tämän hypoteesin (denitrifikatsioonin suu- 

 remmasta vilkkandesta lämpöisissä merissä) hyväksi puhuvat 

 myös eräät kokeet, joita tri Baur Kielissä on tehnyt. Baiir 

 viljeli kaksi denitrifieeraavaa meribakteeri-lajia (Baderium aetino- 

 pelte ja B. lohatum) eri lämpömäärässä ja sai tulokseksi, etta 

 25° C lämmössä pidetyt viljelykset monta vertaa nopeammin 

 aikaansaivat typpikaasun muodostuksen kuin viljelykset 15° C, 

 5° C ja 0° O lämmössä. 



Miten asianlaita nyt lieneekin, ovatko typpiyhdistykset 

 vai muut kasvien elämälle välttämättömät raviotoliuokset, niin 

 kuin fosforiliapjjo ja jjiihappo, ne merivedessä äärettömän vä- 

 hissä määrin liuonneet aineet, joiden runsauden mukaan kasvi- 

 planktonin maksimumi suuntautuu, voimme jo tästä huomata,. 

 miten kysj^mys planktonin paljoudesta yhä enemmän vetää 

 piiriinsä myös erikoisia Icemiallisia ja haJcteriologisia tutki- 

 muksia. 



Hyvin huomattavan sijan nykyajan planktdntutkimuksessa 

 anastavat tutkimukset koskien plantonelimistöjen levenemistä 

 meressä yhteydessä niiden ruppuvaisimden Imnssa meren vir- 

 roista. 



Ne ulkonaiset fyj^silliset elämänehdot, jotka ennen kaik- 



