N:o 23] Muutamia piirteitä njkyajan planktontiitkimuksesta. 23 



kea ballitsevat orgaanista elämää, övat vedessä, kuten tunnettn, 

 yleensä vähemmin vaihtelevat kuin maalla. Sen osottavat jo 

 yllämainitut luvut koskien veden typpipitoisuutta. Mutta myös 

 ne helpommin huomattavat tärkeät vaikuttimet, kuten veden 

 lämpö, sen keittosuolapitoisiius, valaistns, övat siiurilla vesi- 

 aloilla verrattain tasaiset. 



Täydellisempää huomiota siihen miten planktonin laata 

 vaihtelee itse valtameren ulapalla eri meriviriojen alueiiten 

 mukaan, vaikka erilaisuudet veden lämpömäärässä ja suola- 

 pitoisuudessa täällä nseimmiten övat aivan erinomaisen pie- 

 iiet, kiinnitettiin ensikerran saksalaisella planktonretkellä v. 

 1889. Hiiomattiin, etta nseat planktonelimistöt esiintyivät suu- 

 rimmassa runsaudessaan määrätyillä alueilla, jota vastoin ne 

 toisissa olivat harvinaisia tai tykkänään hävinneet. Vähäpä- 

 töisille erilaisuuksille veden laadussa osottautuivat varsinkin 

 tunteellisiksi nuo pienimmät planktonelimistöt, ylisisoluisei Teas- 

 vit, j oiden yksilörikkaus planktonnäytteissä on suurin. Niinpä 

 National-retken kasvitutkija tri Schiitt teoksessaan „Das Pfian- 

 zenleben der Hochsee" (v. 1893) kertoo miten diatomaceeien ja 

 peridineeien runsaus ja laatu samaan vuodenaikaan tarjosivat 

 silmäänpistäviä erilaisuuksia Pohjanmeressä, Irminger-meressä, 

 Labrador-virran ja Golf-virran alueissa, ja erottaa tällä perus- 

 tnksella nseita eri Jcasvisto-alueita (Florengebiete), joilla kulla- 

 kin on omat karakteristiset lajinsa. 



Nuo suuret merivirrat, bän sanoo, muuttuvat lämpö- 

 määränsä, suolaisuutensa, valaistuksensa y. m. fysik, subteittensa 

 puolesta kulkiessaan eri leveysasteitten kautta. Kun nyt buo- 

 maamme, etta eri virta-alueilla on eri kasvistonsa, niin meidän 

 myös täytyy otaksua, etta nämä övat mukaantuneet määrät- 

 tyibin elämänebtoibin ja häviävät toisissa, joissa elämänehdot 

 övat muuttuneet yli määrätyn rajan. 



Seikkaperäisempiä tietoja näistä planktonkokoomuksen 

 vaibteluista ja eri planktonorganismien levenemisestä samoin 

 kuin sen veden fysikaalisista subteista, joissa ne tavataan, on 

 saatu viimeisen kymmenen vuoden kuluessa kun tutkimukset 

 planktonista övat tulleet kiinteästi ykdistetyiksi objelman mu- 

 kaisten tutkimusten kanssa koskien Pobjois-Europan merien 

 bydrograafisia subteita. Näiden tutkimusten alkuunpanosta ja 

 saattamisesta lopuUisesti kansainväliseksi ybteistyöksi on mei- 



