N:o 23] Muutaniia piirteitä nykyajan planktontutkimuksesta. 27 



«siintyy Suomenlalidessa ja pohjoisessa Itämeressä joka kevät 

 usein erinomaiseii suuressa runsaudessa ja kuulun silloiu tär- 

 keimpiin planktonmuodostajiin. 



Migratsiooni-teoriian mukaan olisi nyt odotettavissa, etta 

 tämä laji tavattaisiin, edes harvinaisena, Itämeren ulkopuolella 

 olevissa merissä, missa vaan napaseuduilta tuleva vesi sekottuu 

 mauhun veteen. Niin ei humminlcaan ole asicm Icdta. Kan- 

 sainvälisen meritutkimus-kesknstoimiston aikakauskirjassa, joka 

 sisältää kahdelta viimeiseltä vuodelta 350 tiheästi painettua 

 planktonlevenemistanlua kaikista Pohjois-Europan ympäröi- 

 vistä meristä, käsittäen 350 planktonkasvin ja 600 plankton- 

 •eläimen levenemisen lukuisten ahkerien ja eri vuodenaikoina 

 tehtyjen havaintojeu perustuksella, ei pulieena olevaa lajia 

 mainita muualta kuin Itämeren alueelta. Mikäli kirjallisuii- 

 desta voi nähdä lajia ei ole ennenkään huomattu Skagei-akissa, 

 ei Polijanmeren osissa, eikäNorjaa ympäröivässä meressä, vaikka 

 näitten merien planktonkokoomus on viimeisten 10 vuoden 

 kuluessa oUut lukuisten, ja viime vuosina aivau suunnitelmau 

 mukaisten tarkastusten alaiiien. 



Lajin pohjoista luontoa tåas ei voi epäillä. Yanhöffen 

 ilmottaa saman lajin esiintyneen v, 1893 Grönlannin länsipuo- 

 lella Karajakvuonossa ja Davis-salmessa ja v. 1899 se Cleve'a 

 mukaan tavattiin Huippuvuoria ympäröivässä meressä. 



Kaikki tosiasiat koskien. tässä esimerkiksi valitun lajin 

 esiintymistä viittaavat siihen, etta se on ollut siitä saakka kun 

 se v. 1892 ensin keksittiin, pysyväinen eli statsionäärinen 

 muoto Itämeren pohjoisosissa. Minusta on selvästi suurin to- 

 dennäköisyys Granlin, selitystapaan perustuvan käsityksen puo- 

 ]ella, etta se kehittyy lepoitiöistä (Dauersporen), jotka samassa 

 vedessä övat säilyneet edellisestä kevätkaudesta. 



Niinmuodoin tämän lajin esiintymistä keväällä meidän 

 merivesissämme ei voi pitää merkkinä siitä, etta napavirran 

 vetta olisi samaan aikaan tunkeutunut Itämereen. Esillä ole- 

 vassa tapauksessa emme minusta nähden voi välttää turvautu- 

 masta vanhaan n. s. relUctioppiin, vaikka tätäkin selitystapaa, 

 erittäin mitä pintaveden planktoniin tulee, kohtaavat monet 

 vaikeudet. 



Hydrograafiset tutkimukset tosin osottavat, etta meren vesi- 

 joukot övat alituisten siirroksien alaiset ja veden kiertokulku 



