92 



К. Stephensen. 



Og spurgte ham, om han kendte noget til Nordboruinerne, hvilket han 

 bekræftede. Denne Samtale hørte en af vore Grønlændere; Resultatet 

 var, at samme Dag, da vi kom tilbage til Isua, var nogle af Ruinerne 

 blevet Nordboruiner, og i Løbet af faa Dage var alle Ruinerne, ogsaa 

 de sikre grønlandske, blevet Nordboruiner, blot fordi min Interesse 

 gik i den Retning! — 



Lidt ovenfor Ruinerne ligger et Par smaa Vandhuller; Vandløb 

 findes ikke. Grønlandske Grave, Rævefælder og Kødgrave er spredt 

 rundt omkring; ogsaa en Kajaksætning findes, men her skal kun tales 

 om Nordboruinerne. Bevoksningen er den sædvanlige for Nordbo- 



Fig. 12. Stensætning (Ildsted?) ved Ruingruppe 124. 

 (K, St. fot. 6-VIII-1912.) 



lokaliteter; særlig Smørblomsterne er meget frodige, og under vort 

 Ophold kom der to Gange Konebaade over fra Narssak for at slaa 

 Hø til Kateketens Køer. Den bedst bevoksede Ruin er den, der er 

 tegnet paa foranstaaende Kortskitse; det er den, hvorom Kornerup 

 i sin Oversigt 1913 (p. 66 nederst) efter et Brev fra mig skriver ,,en 

 af Stephensen og Birket-Smith funden Ruin ved Isua paa Tugtutôk 

 er muligvis Isafjords Kirke". Efter at jeg nu grundig har gennem- 

 gaaet Finnur Jonssons Oversigt over Nordbostednavnene tør jeg ikke 

 længer holde paa denne Ide, selv om jeg ikke absolut kan opgive den. 

 Bygningens Retning er næsten hge — V; den er paa det nær- 

 meste dobbelt saa lang som bred og har paa Sydsiden ud mod Vandet 

 en Dør med en kort Gang foran. Murene er af Jord og Sten; et Par 



