94 К. Stephensen. 



En Maaned senere var jeg imidlertid nødt til at opholde mig nogle 

 Dage i Julianehaab paa Grund af Regn og benyttede da Tiden til at 

 gaa Sagen efter ved Hjælp af M. o. G.; derved saa jeg, at de af mig 

 sete Ruiner ikke tidligere er beskrevet. Nedenstaaende er altsaa ned- 

 skrevet efter Hukommelsen, og mulige Fejl maa derfor tilskrives Fejl- 

 huskning. 



Fjældene i den inderste Del af Tasiusak bestaar af den røde 

 Igalikosandsten (se f. Eks. Ussings Kort, PI. 2 i M. o. G. vol. 38). Fra 

 Bunden af Tasiusak udgaar en Del parallele Længdedale, hvis Dan- 

 nelse skyldes Erosion i Sandstenen. Denne ligger nemlig ikke i vand- 

 rette Lag, men derimod stærkt skraat med Hældning mod S. Som 

 Følge heraf er Nordsiden i alle Dalene skraanende mod S, men med 

 jævn Overflade, medens Sydsiden gerne dannes af en nogenlunde lodret 

 (i hvert Fald næsten overalt temmelig stejl) Væg, under hvilken der 

 som Regel ligger store Mængder af nedstyrtede Blokke; enkelte Steder 

 staar Dalene dog i indbyrdes Forbindelse. For Tydeligheds Skyld 

 giver jeg Dalene fortløbende Numre, idet Nr. 1 er den sydligste; men 

 man bedes erindre, at det hele er opskrevet efter Hukommelsen, saa 

 at Fejl ikke er udelukkede. 



Dal Nr. 1 har temmelig høje og stejle Sider og er meget lang og 

 smal. Den indeholder en lang smal Fjordarm, der synes at gaa meget 

 langt over ad Kagsiarsuk til. I denne Dal har jeg ikke været nede, 

 da man oppe fra Nordsiden kan se, at den efter hele sin Karakter 

 ikke kan indeholde Nordboruiner; at Vandet i dens Bund ikke er 

 nogen Sø, men derimod en Fjordarm, støtter jeg paa, at da jeg var 

 paa Stedet (i Beg. af August), indeholdt den nogle mindre Isfjælde. 

 Dal Nr. 2 er noget bredere; Bunden er bevokset næsten udelukkende 

 med Rensdyrlav, og Dalen hæver sig kun ganske svagt indefter. 

 Inderst inde hgger en temmelig stor Sø. Paa Dalens Nordside, om- 

 trent 5 Minuters Gang fra Fjorden, ligger oven over hinanden to 

 ganske smaa Bygninger, udelukkende af store Stene; de er ikke lette 

 at finde, da hele Nordsiden er bevokset med tæt Pilekrat. Jeg har 

 fundet dem ved at komme fra den nordlige Dal og da bogstavehg 

 talt falde ned i dem. I Dal Nr. 3 løber en Bæk, der danner Afløb 

 for en lille Sø. Dalbunden er meget frodig; men da vi har været paa 

 Stedet i 4—5 Dage, og jeg hver Dag har søgt meget nøje efter 

 Ruiner, men stadig med negativt Resultat, tror jeg med Sikkerhed 

 at kunne sige, at der her ikke findes Ruiner. Mellem Dal 1 — 2 og 

 2 — 3 findes i Mundingen ganske smaa Landtunger; derimod gaar der 

 en temmelig lang Tunge ud i Fjorden mellem Dal 3 og 5, og ovenpaa 

 denne ret frodige Landtunge ligger Dal 4, i hvis yderste Ende der er 

 en Mose med Kæruld. Tæt ved Mundingen af Dal 3 gaar der paa 

 Nordsiden en bred lav Kløft over til Dal 4. Paa Nordsiden af denne 

 Dal ligger der (0. f. den omtalte Kløft) en lille, udmærket bevaret 

 Nordboruin. Den er bygget af naturlige Spaltestykker af den røde 



