100 к. Stephensen. 



Oldk., 1873, p. 97, har jeg ikke kunnet konstatere). — Desuden har 

 Driftsbestyreren fortalt, at han 1911 har fundet en ret stor Fold, 

 delt i 2 Rum, inderst i den vestlige Side af Christianshavn mellem 

 1 vigtut og Arsuk; efter et Fotografi, han har vist mig, maa den 

 være særdeles godt bevaret, idet den paa Fotografiet fremtræder 

 langt tydeligere, end Ruiner ellers plejer. 



En meget interessant Opgave vilde det være at gennemgaa 

 samtlige Ruingruppers Byggeplan og undersøge, om man ikke der- 

 igennem kunde faa Oplysninger om Landets Bebyggelse o: se, om 

 de gode Egne først var bebygget og derefter de daarlige, eller om 

 noget saadant ikke er Tilfældet. Absolut sikre Resultater i denne 

 Henseende vil man dog næppe kunne komme til, da man vel maa 

 kunne gaa ud fra, at i de ca. 400 Aar, Nordbotiden har varet, har 

 man sikkert bygget om paa de gamle Huse. 



Der kan vel nu ikke mere være Tvivl om, at Erik den Røde 

 har boet paa det Sted, man nu anser for at have været hans Bolig 

 i Kagsiarsuk (Gruppe 29; Holm p. 79, PI. 2—3; D. Bkuun p. 287). 

 Derfor er det meget interessant, at Beboelseshuset i netop denne 

 Gaard (D. Bkuun fig. p. 288 — 90) tilhører den yngste af de islandske 

 Gaardtyper. I „Privatboligen på Island i sagatiden" (Kbhvn. 1889) 

 skriver V. Gudmundsson om denne Type p. 79 øverst „efter året 1000 

 ses den, for så vidt man kan forlade sig på sagaernes vidnesbyrd, 

 at være bleven den almindeligste. Jo længere man kommer ned i tiden, 

 desto sjældnere bliver de to andre sammenstillingsformer, indtil de 

 helt fortrænges af denne som den fuldkomneste og mest praktiske". 

 Dette gælder ikke Grønland; thi ved at gennemblade Holm's og 

 Bruun's Grundplaner vil man se, at man mellem Nordboruinerne 

 kun finder meget faa af denne Art, og det synes gennemgaaende kun 

 at være Gaardene paa de bedste Steder, der har haft denne Form. — 



Et andet Spørgsmaal burde ogsaa klares, hvis det kan lade sig 

 gøre, nemlig hvorvidt Klimaet har forværret sig siden Nordbotiden. 

 Sikre Beviser for Klimatforværring inden for et saa kort Tidsomraade 

 findes mig bekendt ikke; men forskelligt synes mig at tyde paa, at 

 det alligevel er Tilfældet med Grønland. I „Geographisk Under- 

 søgelse af Grønlands sydligste Del" i M. o. G. vol. 6 skriver Holm 

 .nemlig (p. 173), at inderst i Tasermiut, ved hvis Kyst Ruingrupperne 

 102 — 05 ligger, og hvor nu en Bræ gaar helt ud i Fjorden, skal 

 „efter Grønlændernes Udsigende paa det Sted, hvor denne Bræ nu 

 ligger, tidligere have været en Kirkegaard fra Nordboernes Tid". 

 Muligvis skal denne Udtalelse opfattes med en vis Reservation; men 

 er den rigtig, kan den næppe forklares ved andet end Klimatfor- 

 værring. Ganske vist er det jo et forlængst kendt Træk fra alle 

 Alpelande, at Bræerne rykker frem og tilbage periodevis; men det 



