Ussingit, et nyt Mineral fra Kangerdluarsuk. 109 



Størrelsen af de enkelte Korn kan variere fra Brøkdele af en Millimeter 

 til ca. 3 Millimeter. Grænserne mellem de to Mineraler er altid ganske 

 uregelmæssig, saaledes som det vil fremgaa af Tavle IX, Fig. 4, der frem- 

 stiller det samme Parti som Fig. 3, men i polariseret Lys. Sammen- 

 voksningen mellem Ussingit og Feldspat er fuldstændig skriftgranitisk, 

 idet større Partier udgøres af een Krystal af hvert Mineral, der er vok- 

 sede igennem hinanden paa en meget indviklet Maade; et Eksempel 

 herpaa ses paa Tavle IX, Fig. 5 og 6, der viser det samme Parti, henholds- 

 vis i almindeligt og i polariseret Lys. Paa det første Billede ses Grænse- 

 linierne mellem de to Mineraler tydelig paa Grund af Ussingitens svagere 

 Lysbrydning; det ses, at Grænserne er ganske uregelmæssige. Paa det 

 andet Billede ses Mikrokhnens to Individer, det ene sort, det andet hvidt, 

 mens Ussingiten fremtræder graa. Grænsen mellem de to Mikroklin- 

 individer er oftest nogenlunde regelmæssig, parallel med {010}; sjældent 

 findes Spor af Krydsstribning. Der er ikke det mindste Spor af Albit 

 i denne Mikroklin. Der synes ikke at være nogen bestemt Regelmæs- 

 sighed i den indbyrdes Orientering af Mikroklinen og Ussingiten. 



Nr. 2. Den anden Sten bestaar af en helt igennem ensartet Peg- 

 matitmasse, der dog ikke er særlig storkornet, idet de enkelte Individer 

 højest naar en Diameter af 2 cm, men i Reglen er langt mindre. Be- 

 standdelene er Ussingit, Steenstrupin, Ægirin, Sodalit, Epistolit og Feld- 

 spat, ordnede efter den Mængde, hvori de optræder. Rækkefølgen, hvori 

 Mineralerne er dannede, er som i foregaaende Tilfælde; saaledes er altid 

 Steenstrupinen, Epistoliten og Ægirinen ældre end de andre Bestanddele, 

 og navnlig Steenstrupinen optræder som smukke og regelmæssige Kry- 

 staller af nogle faa Millimeters Størrelse. Ussingiten, der udgør næsten 

 Halvdelen af hele Massen er af en ret kraftig violetrød Farve, væsentlig 

 mørkere end Type 1. Selv om den nok kan optræde som ret store sam- 

 lede Masser, er de enkelte Individer dog altid langt mindre end i fore- 

 gaaende Tilfælde, undertiden ogsaa overordentlig smaa. I Tyndsnit er 

 den meget forskellig; undertiden kan den være hgesaa ren og gennem- 

 sigtig som Type 1, men oftest er den fuld af en Masse, ganske smaa 

 Indeslutninger, hvis nærmere Natur vanskehg lader sig sikkert udrede; 

 man kan se af den Maade, paa hvilken de forsvinder og viser sig igen 

 ved Omdrejning af Præparatet, at de har en Lysbrydning omtrent som 

 Ussingitens a og /9, og det er sandsynligt, at de bestaar af Sodalit; der 

 er ogsaa alle mulige Overgange mellem Korn, der er saa store, at man 

 tydelig kan se, at de er enkeltbrydende, til saadanne, der er saa 

 smaa, at de ikke kan ses tydelig, selv med stærk Forstørrelse; de hgger 

 oftest ordnede i regelmæssige Rader. Sodaliten forekommer makro- 

 skopisk i Form af hvide, tilsyneladende finkornede eller tætte Partier, 

 der i Udseende afviger stærkt fra, hvad der er almindeligt for dette Mi- 

 neral. Rundt omkring i Præparaterne ses ogsaa større, uregelmæssig 

 begrænsede Korn af dette Mineral, spredt omkring i Ussingiten; det er 

 paafaldende, at Sodaliten meget almindelig sidder paa Overfladen af 



