256 Morten P. Porsild. 



Lyng- og Rissamling. Det er jo ikke underligt, naar man betænker, 

 at de Individer af Revling (Empetrum), Firkantlyng {Cassiope tetragona) 

 og Pil {Salix glauca), der indsamles, som Regel er mindst 40 — 50 Aar 

 gamle! Særlig tydeligt kan man se det her ved Godhavn, hvor Røde- 

 Elv i Sommertiden ikke kan passeres uden Baad, og hvor derfor Lyng- 

 samling paa dens østre Bred maa indskrænkes til den sene Foraars- 

 og Efteraarstid, da Elven er tillagt og Lyngheden nogenlunde snebar. 

 Her er Lyngheden endnu frodig og Lyngen høj, medens paa den vestre 

 Side høj Lyng knapt kan findes mere. 



I Engelskmandens Havn er der nok baade Lyng og Bær, men det 

 er paa de ujævne Gnejsklipper, hvor det er besværligt at færdes; man 

 foretrækker derfor de jævnere Strækninger i Basaltomraadet. Dertil 

 kommer, at »Havnen« kun er tilgængelig fra Baad om Sommeren, endda 

 kun naar Søen er rolig, og i normale Vintre skjules Pilene helt af 

 Sneen. Men i snefattige Vintre eller sent om Foraaret, naar Brændsels- 

 beholdningen er sluppet op, er de let tilgængelige og derfor truede, 

 og da mange af de sydlige, sjældne Planter i Modsætning til de ægte 

 arktiske Arter, er Skyggeplanter, trues de med Undergang, naar de 

 høje Ris fjærnes. 



Lige Øst for Godhavn er der en anden Lokalitet, som har vist 

 sig særlig rig paa sjældne Planter. Her gaar der et lille Dalstrøg ud 

 fra Lyngmarken, ned til Kysten, langs med den ovennævnte Disloka- 

 tionslinie. Dalen, ved hvis Munding den arktiske Station ligger, kaldes af 

 de danske Østerdal (Fig, 2); mod Nordøst begrænses den af en Tufvæg, 

 der paa sine Steder rager c. 100 m op over Gnejsen. Fra denne Tuf 

 kommer der flere Steder varme Kilder frem. Ned mod Dalen er der 

 en mægtig Talus, dels dannet af nedstyrtede og nedskyllede Dele fra 

 Tuffen, dels af tilføget organisk og uorganisk Materiale, som den frem- 

 herskende Vind har aflejret paa Læsiden. Denne stejle Talus — Øst er li 

 døbtes den, efter at Stationen var bygget — har ikke været omtalt 

 i Botanisk Literatur tidligere; der skal dog nævnes, at den uden 

 Tvivl er Originalfindestedet for Arabis Holboelli. 



Bækken fra Kilderne løber ikke langs med Lien, men drejer ud 

 i Dalen, og de nedre Dele af Lien vandes derfor væsentligst af Smælte- 

 vandet fra de mægtige Snefaner, der om Foraaret hænger ud over 

 Væggens øvre Kant. Paa Eftersommeren er den derfor ret tør. Den 

 har tidligere baaret en kraftig Lyng- og Kratbevoksning, men denne er 

 nu næsten totalt forsvunden, thi Lien er Let tilgængelig baade Sommer 

 og Vinter, og den er paa Grund af sin gunstige Eksposition meget 

 tidlig snebar. 



Nogen æstetisk Glæde af Blomster havde Grønlænderne tidligere 

 slet ikke, og de fleste har det heller ikke endnu. Alligevel ser man i 

 stærkt blandede Familier, der jo med Forkærlighed efterligner danske 

 Skikke, baade levende Planter i Urtepotter og Blomster i Glas, Ogsaa 

 Gravene smykkes med store Buketter af Blomster, med hele blomstrende 



