Naturfredning i Dansk Grønland. 



257 



Tuer eller med andre Genstande, som ved deres stærke Farver, ser 

 »pæne« ud : Kvarts- og Feldspatstumper, farvede Glasstumper, Skaller 

 af Blaamusling eller Kammusling, smaa Stumper rødt Garn eller Tøj 

 bundet paa Kviste; en Gang har jeg set visne, hvidmalede Kvanstilke 

 plantet som Pryd paa Grave. Og de unge Piger, der tjener i danske 

 Huse, samler i deres Fritid Blomsterbuketter til deres Madmoders 

 Hjem. Til disse Formaal foretrækkes altid rødt, det er jo de unge 

 Pigers egen Livkulør paa Baandene om Haartoppene, paa Støvleskafter 



Fig. 2. Stykke af Østerli: Tuf væggen ud mod Østerdal og dens Talus. De 

 sjældne Planter vokser paa Skraaningen, især foroven ved Foden af Væggen. 



og Bluser. Nu er jo Grønlands største Blomst: Chamaenerium latifolium, 

 overalt saare almindelig, men derfor netop ikke søgt til saadanne For- 

 maal, thi Grønlænderne har en levende Opfattelse af, at skal en Ting 

 være smuk, maa den ogsaa være lidt ualmindelig; et Tøjmønster, 

 som alle kan faa, vil ingen gaa med. Derfor forbigaas helst den 

 almindelige Gederams, og man opsøger langt hellere den her sjældne 

 smalbladede Gederams (Ch. angustifolium) eller Tjærenelliken 

 {Viscaria alpina). Disse to Arter er netop et Par af Østerlis Karakter- 

 planter; endnu er der nok af dem til at levere »rødt« i mange Aar, 

 hvis de indsamledes med Maade, efter dansk Smag. Men grønlandsk 



