Leifit, et nyt Mineral fra Narsarsuk. 431 



hvortil svarer den teoretiske Sammensætning: 68,5 Si02, 12,9 Al^O^, 

 15,7 Na,_0 og 4,9 F, i alt 102 (-~0 ^ F, 2 = 100). 



Det mest paafaldende ved ovenstaaende Sammensætning er For- 

 bindelsens overordentlig store Surhedsgrad; ser vi kun paa Hoved- 

 delen af Molekylet, viser dette en vis Lighed med Albit, ved at Na- 

 trium og Aluminium optræder i samme Mængde ; men mens Forholdet 

 mellem Iltatomer, der er knyttede til Sihcium, og dem, der er knyt- 

 tede til Metallerne, hos Albit er som 3:1, er det samme Forhold hos 

 Leifiten som 4,5 : 1. Mineralet maa følgehg i enhver Systematik, hvor 

 Silikaterne er ordnede efter Aciditeten, stilles alleryderst, endogsaa 

 udenfor Petalit og Milarit, hvis Iltforhold er som 4:1; og Leifiten 

 overgaas i denne Henseende kun af de grønlandske Mineraler Neptunit, 

 Narsarsukit og Lorenzenit, i hvilke dog altid en væsentlig Del af 

 Kiselsyren er erstattet af Titan- og Zirkonsyre. 



I ovenstaaende Formel knyttedes Fluoret til Natrium; det er 

 naturligvis ikke givet, at dette virkelig er Tilfældet, og Formelen 

 kunde maaske ligesaa godt skrives: 



Na^ {AlF),_Si,02o, 



hvorved naturligvis Forbindelsens Aciditet ikke forandres. 



Ved Ophedning i lukket Rør afgiver Mineralet Vanddamp; ved 

 Ophedning i Bunsenbrænder smelter det overordentlig let under stærk 

 Opblæring og størkner til et farveløst Glas. Det sønderdeles ikke af 

 Saltsyre. 



Forekomstmaade. Som i Indledningen nævnt, er alt Materialet 

 samlet af Grønlænderne, og man ved ikke andet om Forekomsten, end 

 hvad man kan slutte af selve Stykkerne. Materialet er tilmed ikke 

 særhg stort, idet det kun bestaar af fire smaa Stykker af Vægt mellem 

 20 og 40 gr. Efter alt, hvad man kan slutte, kan der dog næppe 

 være nogen Tvivl om, at de stammer fra den bekendte Lokalitet 

 Narsarsuk, der ligger i Nærheden af Fjorden Tunugdliarfik i 

 Julianehaab Distrikt, og hvorfra man allerede tidligere kender en 

 Mængde sjældne Mineraler. Dels fandtes Stykkerne i Sendinger, der i 

 øvrigt indeholdt de karakteristiske, sjældne Narsarsuk-Mineraler ; dels 

 er de ogsaa selv af en karakteristisk Narsarsuk-Type, selv om de ikke 

 indeholder noget af de for denne Lokalitet specifike Mineraler. 



Narsarsukforekomsten ^ maa vel nok betegnes som en Pegmatit- 

 dannelse i Augitsyenit; men Bjærgarten er dog ret forskellig i Konsi- 

 stens fra andre Pegmatiter derved, at den er saa gennemtrængt af 

 Hulrum, at de enkelte Mineraler i den bliver meget løst forbundne 

 indbyrdes, hvorfor Pegmatiten ogsaa i Overfladen er smuldret hen til 



1 Beskrevet af Flink i Medd. om Grønl. 24, S. 9 ff. og af Ussing i Medd. om 

 Grønl. 38, S. 245 ff. 



