432 О. В. BOGGILD. 



en grusagtig Masse, der næsten fuldstændig dækker Underlaget. Peg- 

 matiten synes i det væsentlige at bestaa af en Blanding af Feldspat 

 og Ægirin, og i Hulrummene mellem disse er saa de øvrige Mineraler 

 senere udskilte ; dog var de to først nævnte Mineraler ikke helt færdig- 

 dannede, da de andre begyndte at dannes, hvorfor de som Regel og- 

 saa kun er i Besiddelse af veludviklede Krystalflader paa de Steder, 

 hvor der ikke har udskilt sig andre Mineraler. 



De Stykker, der indeholder Leifiten, er udviklede paa den nylig 

 beskrevne Maade. Hovedmassen af Stykkerne udgøres af Feldspat og 

 Ægirin, og foruden disse og Leifiten findes ikke andre Mineraler end 

 Zinnwaldit og smaa Kalkspatkrystaller , der øjensynlig tilhører en 

 senere Generation. Leifiten og Zinnwalditen er sikkert yngre end de 

 to Hovedmineraler ; derimod er de indbyrdes blandede mellem hinanden 

 paa en saadan Maade, at det som Regel er umuligt at sige, hvilken 

 af dem der er den først dannede. I Tyndsnit viser Grænserne mellem 

 de enkelte Mineraler sig overalt at være uregelmæssige, saa de er i 

 alle Tilfælde delvis dannede samtidig. 



Den Feldspat, der ledsager Leifiten, ligner makroskopisk fuldstændig 

 den, man ellers kender fra Narsarsuk; af Farve er den hvidhg eller 

 gullig graa. I Tyndsnit viser det sig, at den udelukkende bestaar af 

 Mikrokhn uden indblandet Albit; kun i et enkelt Tilfælde er der fun- 

 det et større Albitindivid i den ene Side af Mikroklinen; men om 

 nogen regelmæssig Gennemvoksning af de to Bestanddele til en Pertit 

 er der ikke Tale. Selve Mikroklinstrukturen er omtrent som den af 

 UssiNG^ beskrevne, der er saa karakteristisk for de fleste Mikrokliner 

 i denne Egn ; Ussing nævner ogsaa en ren Mikroklin fra denne Lokali- 

 tet, mens i øvrigt de fleste Feldspater herfra er Mikroklin-Mikropertit 

 eller Kryptopertit. 



Grænsen mellem Mikroklin og Leifit er altid ganske uregelmæssig; 

 undertiden findes der et nogenlunde sammenhængende Lag af Zinn- 

 walditindivider paa Grænsen mellem dem ; men oftest grænser de 

 umiddelbart op til hinanden. I enkelte Tilfælde er de to Mineraler 

 voksede igennem hinanden paa en saadan Maade, at der dannes en 

 skriftgranitagtig Struktur. De to Mineraler er i alle Tilfælde meget 

 karakteristisk forskellige ved. at Feldspaten indeholder en meget stor 

 Mængde Ægirinnaale indesluttede, hvad man aldrig finder i Leifiten 

 og heller ikke i Zinnwalditen. 



Ægirinen er i alt væsentlig udviklet som den sædvanlige fra Nar- 

 sarsuk ; i Tyndsnit viser den oftest grønne Absorbtionsfarver, men 

 undertiden er den ogsaa brunlig (den saakaldte Akmitsubstans). Paa 

 Grænsen mod Leifiten kan Ægirinen undertiden være i Besiddelse af 

 Krystalflader ; men oftest er Grænsen ^gsaa her ganske uregelmæssig. 



Hvad de øvrige, Leifiten ledsagende, Mineraler angaar, frembyder 



1 Medd. om Grønl. 14, Fig. 1, Side 7 ff. 



