Dahllit fra Kangerdluarsuk. 439 



beltbrydningen er derimod væsentlig større end hos dette Mineral ; et 

 Snit af en Krystal er undersøgt i Kompensator, hvorved blev fundet: 

 (о — г = 0,011. 



Den agatagtige Dahllit udgør langt Hovedmassen af hele Fore- 

 komsten. Den danner som oftest et jævnt, skorpeformet Lag af 1 — 7 

 Milhmeters Tykkelse. Overfladen er ret forskelligartet; ofte er den 

 temmelig glat, undertiden med smuk Perlemorglans; i andre Tilfælde 

 er den beklædt med et tyndt Lag Krystaller, og undertiden er den 

 ujævn, forsynet med vorte- eller drypstensformede Fremragninger, I 

 Brudfladerne viser Dahlliten sig i Besiddelse af en fmt traadet Struk- 

 tur; men langt mere fremtrædende er dog en ofte meget fin og regel- 

 mæssig Lagdeling, der bevirker, at Substansen ofte faar meget stor 

 Lighed med Agat; dog er Brudfladen ikke saa glat, men oftest mere 

 splintet. Farven er graalig eller brunlig i forskellige Nuancer, ofte 

 stærkt varierende i de enkelte Lag fra rent hvid til ganske mørk. 



I Tyndsnit viser Substansen sig ofte at være ret homogen uden 

 tydehg Stribning; i andre Tilfælde er der en meget udpræget og regel- 

 mæssig saadan til Stede, saaledes som det vil ses paa Fig. 1 og navn- 

 lig Fig. 3. Der er alle mulige Overgange mellem saadanne Tilfælde, 

 bvor Stribningen er ganske svagt fremtrædende, væsentlig kun visende 

 sig ved, at nogle Lag er i Besiddelse af en noget svagere Lysbrydning 

 end Hovedmassen, til saadanne, hvor Striberne fremtræder som ud- 

 præget mørke Linier. I disse Tilfælde viser det sig ogsaa, at de ud- 

 gøres af en Substans med væsentlig svagere Lysbrydning end Hoved- 

 massen; men om denne Substans er en heït anden end Dahlliten eller 

 kun en Varietet af den, er det ikke muligt at konstatere; den har i 

 hvert Fald samme optiske Fortegn som den øvrige Dahllit. Med Und- 

 tagelse af de nævnte Striber er Dahlliten ret ren, uden iøjnefaldende 

 fremmede Indeslutninger af nogen Art. I polariseret Lys viser Dahl- 

 liten en Struktur som den, der ses i Fig. 4 og 5. Den er opbygget af 

 langstrakte, optisk negative Individer, der i Hovedsagen er orienterede 

 vinkelret paa Stribningen, men dog i Enkelthederne viser mange Uregel- 

 mæssigheder, ligesom ogsaa Udslukningsretningerne er ret varierende. 



Værdierne for Lys- og Dobbeltbrydning er ogsaa stærkt varierende ; 

 ved Hjælp af Thoulet's Vædske er maalt følgende Værdier: со = 1,626, 

 £ = 1,607; w = 1,610, e = 1,591; w = 1,604, s = 1,592; i Alminde- 

 hed er I^ysbrydningen altsaa noget ringere end hos Krystallerne, mens 

 Dobbeltbrydningen er kendelig større. Der er en meget paafaldende 

 Variation i Dobbeltbrydningens Størrelse i de forskellige Lag, i 

 hvilke Dahlliten er afsat; den herved frembragte Stribning falder i 

 Reglen sammen med den ovenfor omtalte, der ses i almindeligt Lys; 

 men undertiden optræder den dog ogsaa paa andre Steder. For at faa 

 et Billede af Variationen i Dobbeltbrydning er denne ved Hjælp af 

 Kompensator maalt i to paa hinanden følgende Lag, der viste i høj 

 Grad forskellige Interferensfarver; der blev fundet со — s = 0,017 og 0,012. 



