Dahllit fra Kangerdluarsuk. 441 



den kemiske Sammensætning ikke kan angives med større Sikkerhed^ 

 ikke at skabe større Forvirring i denne Mineralgruppe ved at indføre 

 et nyt Navn. 



De i Fosforiten indgaaende Mineraler er grundig undersøgte af 

 Lacroix \ som adskiller tre Typer: 1, den holokrystallinske, traadede 

 bestaaende af enten Dahllit eller Frankolit; 2, den amorfe, bestaaende 

 af et Mineral, Kollofan, og 3, en Blanding af Dahllit, Frankolit og et 

 ukendt, optisk positivt Mineral, der angi\^es at være i Besiddelse af 

 betydelig stærkere Dobbeltbrydning end de to andre krystallinske Mi- 

 neraler; disse er derimod negative og i Besiddelse af Dobbeltbrydningen 

 0,004 — 0,005. Dette sidste Tal er næppe helt rigtigt; i det mindste 

 har jeg i adskillige af mig undersøgte Fosforiter fundet væsentlig større 

 Dobbeltbrydning, helt op til 0,09, og overalt i negativt Materiale. 

 Hvad den kemiske Sammensætninger angaar, adskiller Frankoliten sig 

 fra Dahllit og Kollofan ved at indeholde Fluor som væsentlig Bestand- 

 del, mens de alle tre indeholder Kulsyre. Om Kollofanen er identisk 

 med den ovenfor beskrevne amorfe Form af Dahlht, lader sig ikke 

 nærmiere konstatere, men er vel nok sandsynligt ; dens Lysbrydnings- 

 koefficient angives til 1,596 — 1,612. 



Da den grønlandske Dahllit indtager en Særstilling blandt alle de 

 forskellige Former af de kulsyreholdige Apatitmineraler ved at inde- 

 holde mere Kulsyre end alle de andre og saaledes afviger mest af alle 

 fra Apatiten i Sammensætning, kunde man ogsaa vente, at den i fy- 

 siske Egenskaber vilde staa Apatiten fjærnere end de andre, og at man 

 derfor ved Hjælp af dette Mineral vilde kunne danne sig en klarere 

 Forestilling om det Forhold, hvori Apatiten staar til de andre Mineraler. 

 En Sammenligning mellem de mere fremtrædende Egenskaber vil vise 

 følgende : 



Krystallerne er hos alle de kulsyreholdige Led af Apatitgruppen 

 meget smaa og daarlig udviklede; de er aldrig i Besiddelse af andre 

 Flader end Prisme og Basis. Da det samme som bekendt ogsaa meget 

 ofte er Tilfældet med Apatitkrystallerne, tyder dette Forhold kun paa, 

 at der er et vist Slægtskab mellem Mineralerne, men siger ikke noget 

 om Graden af dette Slægtskab. 



Baade Apatiten og de andre her behandlede Mineraler er optisk 

 negative med Undtagelse af det ovenfor nævnte, af Lacroix beskrevne, 

 positive Mineral, der kun forekommer i Blandinger sammen med de 

 andre, og hvis Egenskaber iøvrigt kun er meget ufuldkomment kendte. 



Lysbrydningen er hos Apatit ^, for «u == 1, 638 (varierende fra 

 1,633 til 1,648), for £ = 1,635 (1,631 — 1,643); hos Frankolit og Dahllit 

 angives den gennemsnitlige Lysbrydning af Lacroix til 1,625. Jeg har 



1 Compt. rend. 150, 1910, 1213 og Minéralogie de la France, 4, II, 1910, 555. 

 cfr. ogsaa Schaller i Un. St. geol. Surv. Bull. 509, 1912, 89. 



'^ De for Apatit angivne Værdier er udregnede efter den ret fuldstændige Sam- 

 menstilling af Seebagh i Doelters Hdb. d. Mineralchemie, III, 340. 



