8 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
vegetationen här jämförd med den vid Skandinaviens kuster 
är individfattig. Stora sträckor af hafsbottnen, äfven då de äro 
af sådan beskaffenhet att de i andra haf skulle vara algbe- 
vuxna, sakna alger fullständigt eller äga en ytterst torftig, 
gles vegetation. Största delen af de i andra haf med alger 
bevuxna bottenområdena äro utan vegetation, och på de delar af 
bottnen, der växtligheten är tätast, understiger denna betydligt 
i individmassa algrika delar af Atlanten. ! Detta omdöme 
anser jag äfven kunna utsträckas till Grönlands- och Spets- 
bergs-hafvet utmed Grönlands ostkust, Spetsbergens, Beeren 
Eilands och norra Novaja Semljas kuster. Antagligen gäller 
det också om det i algologiskt hänseende ännu mycket ofull- 
ständigt kända Amerikanska Ishafvet. I Kariska hafvet är 
enligt hvad de hittills sparsamma iakttagelserna gifva vid han- 
den vegetationens skaplynne ett annat vid Novaja Semlja än 
vid Sibiriens kust. Om vegetationen utmed den öfriga delen 
af Novaja Semljas ostkust till sina allmänna drag liknar den 
vid Uddebay, den enda punkt af denna kuststräcka der den 
hittills varit föremål för närmare undersökning, så sluter sig 
algväxtligheten i vestra delen af Kariska hafvet i individrike- 
dom närmast till vegetationen i östra delen af Murmanska 
hafvet. Den individfattigaste vegetationen i hela polarhafvet 
har hafssträckan utmed Sibiriens nordkust, alltså östra delen 
af Kariska hafvet och det Sibiriska Ishafvet. Den måste med 
stöd af de hittills gjorda iakttagelserna betraktas såsom ytter- 
ligt fattig. Knappast torde det finnas något hafsområde med 
samma utsträckning som detta, hvars vegetation har en så- 
dan karakter af armod och torftighet. Såsom den tabell och 
karta utvisar, hvilka Stuxberg offentliggjort öfver de un- 
der de svenska expeditionerna 1875, 1876 och 1878 utförda 
draggningarna i Kariska hafvet och Sibiriska Ishafvet,”> hafva 
undersökningar med nutidens bästa draggredskap anstälts på ett 
betydligt antal ställen utefter hela norra Sibiriens kuststräcka 
och i allmänhet på sådant djup och sådant afstånd från land, 
att i andra haf och äfven i andra delar af polarhafvet algrik 
botten helt säkert mycket ofta skulle hafva anträffats. Det 
framgår emellertid af de lemnade uppgifterna, som stödja sig 
på mina anteckningar, att i östra delen af Kariska hafvet och i 
Sibiriska Ishafvet alger upphämtats på endast 10 ställen. Endast 
på fyra af dessa, nämligen vid kap Palander och i Aktinia-viken 
inom Kariska hafvet och vid Irkajpi och trakten omkring Kol- 
! Jfe Kjellman, Algenv. Murm. Meeres, sid. 57—069. 
2? Vega-exp. I, sid. 682. 
