10 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
Totalomdömet om Ishafvets algvegetation med hänsyn 
till individmängd anser jag mig på grund af hvad i det före- 
gående anförts kunna gifva följande form. 
I omkring en tredjedel af detta haf d. v. s. större delen 
af Kariska hafvet och det Sibiriska Ishafvet är vegetationen myc- 
ket individfattig, i Norska polarhafvet i rikedom jämförlig med 
den i norra Atlanten, i den återstående delen betydligt fatti- 
gare, 1 det en jämförelsevis mindre yta af bottnen bär vegetation 
och växtligheten på de bevuxna delarne är mindre tät än i 
Atlanten. Vegetationen vid Grönlands vestkust (i vestra delen 
af Murmanska hafvet och i Hvita hafvet) kommer Norska 
polarhafs-vegetationen i individmängd närmast. S 
Vegetationens fördelning på de olika bottenregionerna, den lito- 
rala, sub- och elitorala. Gränserna för dessa regioner anser 
jag kunna beträffande Ishafvet fastställas såsom jag gjort i 
min redogörelse för Murmanska hafvets algvegetation. Den 
litorala regionen skulle alltså omfatta den del af bottnen, som 
ligger emellan öfversta flod- och nedersta ebbgränsen. Den 
sublitorala sträcker sig från'den förras nedre gräns till ett 
djup af 20 famnar. Djupare delar af den algbevuxna bottnen 
bilda den elitorala regionen.! Dess nedre gräns är säkerligen 
olika i olika delar af Ishafvet. I Grönlands-hafvet vid Spets- 
bergens kust bär den alger ännu på ett djup af 150 famnar. 
Äfven med hänsyn till vegetationens fördelning på de 
olika bottenregionerna visa sig olika delar af Ishafvet väsent- 
ligen olika. Inom Norska polarhafvet är den litorala regionen 
bevuxen med en rik, yppig och till sin sammansättning Vvex- 
lande vegetation. Bland de härifrån kända arterna uppträda 
mer än hälften antingen uteslutande eller åtminstone stundom 
på denna afdelning af bottnen. Några af dem t. ex Rhodo- 
mela lWycopodioides, Gigartina mamillosa, Chondrus crispus nå vis- 
serligen icke den yppiga utveckling som längre söderut vid 
Norges kust, men det stora flertalet äro här lika frodiga och 
bilda lika tätt slutna massor som vid norra Atlantiska ocea- 
nens kuster. Vid sydliga Grönlands vestkust finnes också en 
ganska individrik, om ock mera enformig litoral vegetation. 
Professor Th. M. Fries har meddelat mig, att strandbältet är 
bevuxet med Fucaceer och att det är dessa som förläna litoral- 
vegetationen dess prägel. Att dock jämte dessa åtskilliga an- 
dra arter förekomma, framgår af de här gjorda algsamlingarna, 
hvilka innehålla åtskilliga rena litoralalger. Om åtskilliga af 
dessa har derjämte J. Vahl uttryckligen på etiketterna an- 
1 Kjellman, Algenv. Murm. Meer., sid. 57. 
