22 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
veckla sig på analogt sätt.»! Den af J. G. Agardh nämnda 
Halymenia (Kallymenia) rosacea synes också vara en dylik art. 
Sjelf har jag i Ishafvet sett den i endast mycket ringa mängd 
och endast ett par gånger funnit några vidvuxna exemplar. 
Under 1868 års svenska expedition erhölls den, att döma af 
den stora mängden af hemförda exemplar och af J.G. Agardhs 
uppgifter, vid Spetsbergen i högst betydlig myckenhet. J. G. 
Agardhs meddelande lyder: »Den upptogs i stor mängd på 
5—10 famnars djup jämte andra alger (Delesseria sinuosa, Con- 
ferva melagonium och Phyllophora interrupta). Med säkerhet 
kan jag icke uppgifva, att något enda exemplar bland de många 
hemförda var fästadt vid någon annan alg; den tycktes under 
form af något flattryckta bollar hafva legat lös på bottnen, eller 
kanske snarast hafva först suttit fast vid bitar af en äldre, 
kanske fjorårig frons, ifrån hvars kant den prolificerat»? Med 
ännu en annan art synes förhållandet vara nästan likartadt: 
Desmarestia aculeata. Arten är visserligen allmän flerestädes i 
Ishafvet, men dock icke känd att någonstädes växa i betyd- 
ligare mängd. Löst liggande på bottnen i stora massor och 
rikt öfvervuxen med den eljest sparsamma Antithanmion boreale 
fans den i Mosselbay vid Spetsbergens nordkust. 
Ishafsvegetationens enformighet. Det torde af den föregående 
framställningen redan tydligt framgå, att i åtminstone större 
delen af Ishafvet vegetationen har en mycket enformig prä- 
gel. Dess hufvudmassa är utbredd öfver den sublitorala regio- 
nen; på de öfriga regionerna har den trädt nästan fullständigt 
tillbaka eller gör sig åtminstone i följd af sitt armod ej i nämn- 
värd grad gällande invid sublitoralregionens. Denna sublito- 
rala växlighet är visserligen differentierad i till sammansättning 
och utseende olika afdelningar, men dels äro dessa få, dels är 
det en af dem, Laminarié-formationen, hvilken intar den stör- 
sta ytan och såväl härigenom som genom sin rikedom och 
yppighet fördunklar de öfriga. Inom Lamtinarié-formationen 
är det åter de storväxta Laminarieerna som framkalla totalin- 
trycket. Det stora flertalet af de andra elementen äro i för- 
hållande till dessa alltför små och obetydliga och alltför få- 
taliga för att kunna framträda kraftigare. Laminarieerna till- 
höra visserligen rätt många arter, men dock så få och såsom 
arkitektoniska element så föga olikartade typer, att någon mera 
1 J. G. Agardh, Spetsb. Alg. Till sid. 47. 
2 J. G. Agardh, anf. st. sid. 46. 
