"VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 25 
ogynsam för algers trefnad. De båda förstnämnda verknin- 
garna framkallar den landfasta, obrutna isen, de båda senare 
åstadkommas af de brutna utefter stränderna i följd af vågor och 
strömmar drifvande ismassor. I största delen af Ishafvet 
bildar sig under vintern en gördel af tjock, grof is, närmast 
stränderna tryckt tätt intill bottnen. På vissa ställen qvar- 
ligger denna året om, på andra förstöres den visserligen, men 
enligt regeln först sent på året. Jag har redan nämnt, huru 
som vid kap Tscheljuskin vid vårt uppehåll der i slutet af 
augusti månad isfoten öfverallt fans qvar efter stränderna, 
och jag kan här tillägga, att denna is var så grof och mäktig, 
att antagligen icke under den sommaren stranden kunde bli 
isfri. Under år 1875 var ännu de 'sista dagarne i juni det 
inre af Karmalkulbay på södra Novaja Semlja och ännu vid 
midten af juli det mellan norra och södra Novaja Semlja gå- 
ende sundet till stor del täckt af obrutna ismassor.! Det är 
gifvet, att så länge denna landfasta is ligger qvar, några alger 
icke kunna utveckla sig, och det synes mig i hög grad an- 
tagligt att, då denna, såsom fallet ofta är, ej smälter eller för- 
störes förrän sent på sommaren, sålunda blott kort innan ny 
is åter bildas, den tid, under hvilken en algväxtlighet inom 
detta område kan uppspira, är otillräcklig för en del algarter 
att nå sin fulla utveckling och för andra att utveckla sig i 
den grad, som de skulle göra under andra förhållanden. Tillika 
blir det genom detta långa afbrott i vVegetationsperioden 
omöjligt för alla andra alger att uppkomma på denna del af 
bottnen än sådana arter, hvilka äga reproduktionsorganer af 
den art, att de utan att taga skada kunna hvila under en län- 
gre del af året, utsatta för en låg temperatur. På samma om- 
råde af bottnen, men tillika på dess djupare liggande delar, 
framförallt den öfre delen af sublitoralregionen inverkar drif- 
isen, då den ligger utefter kusterna eller mera lugnt och stilla 
går fram utefter dessa eller af det stormupprörda hafvet fram- 
vältras med rasande våldsamhet, hvarvid väldiga block upp- 
slungas eller uppskrufvas högt på stränderna, lemnande bott- 
nen, der de framgått, kal och öde. En oupphbörlig nötning, än 
svagare än kraftigare, utöfvar alltid denna is på bottnen när- 
mast stränderna, hvarigenom algvegetationen decimeras och 
massor af slam och fint grus bildas, fasta klipphällar och 
stenar glättas och liksom poleras. Det vill synas mig som 
skulle fattigdomen på alger inom den litorala regionen och öfre 
1 Jfr Nordenskiöld, Pröven sid. 14 och 22 samt Kjellman, Algenv. 
Murm. Meer., sid. 59. 
