VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 31 
mängden finnas på sådana lokaler vid Bohuslänska kusten, 
uppträda i Ishafvet mycket sparsamt. Omöjligt eller oantag- 
ligt är det icke. Ishafsalgerna ställa större fordran än andra 
på fasthet hos bottnen. De hafva behof af säkrare fäste för 
att på den i allmänhet jämförelsevis öppna kusten kunna stå 
emot förutom vågsvall och häftiga strömmar äfven drifisen 
och ej i förtid lösryckas och förstöras. Emellertid är i högst 
betydliga sträckor af Ishafvet bottnen af ofördelaktig beskaf- 
fenhet. Endast vid Skandinaviens nordkust och vid Grön- 
lands vestkust,! der berggrunden utgöres af hårda azoiska 
bergarter, kan den sägas vara öfvervägande god. På jämfö- 
Telsovis stora sträckor af Spetsbergens nordvest- och nordkust 
äro visserligen också dylika bergarter förherskande t. ex: i 
ögruppen kring Fairhaven och bottnen derför också gynsam, 
men utefter mycket stora sträckor af Spetsbergskusten gå skik- 
tade bergarter af lösare bygnad: lösa skiffrar och sandstenar 
ned till hafvet, och der är alltid bottnen till sin största yta 
bildad af lera och sand. Så är också fallet med de delar af 
vestkusten af Novaja Semlja och Wajgatsch, som hittills varit 
föremål för undersökning 1 algologiskt hänseende. Sannolikt 
gäller detta också om ostkusten. Vid norra Novaja Semljas 
ostkust har en liten sträcka blifvit undersökt vid Uddebay. 
En stor del af kuststräckan norr härom intages af glacierer,? 
och erfarenheten från andra polarländer har visat, att utan- 
för och i närheten af dylika bottnen är af lös bygnad. Södra 
och sydöstra delen af Kariska hafvet utefter halfön Jalmal 
har säkerligen en i högsta grad otjenlig botten. Norden- 
skiöld, som på ett ställe landstigit vid Jalmals vestkust Lat. 
N. 722 18' säger: »Någon fast klyft finnes här ej. Marken ut- 
göres öfverallt af sand och sandblandad lera, i hvilken jag 
Ice kunde finna en sten så stor som en bösskula eller ens 
så stor som en ärta, oaktadt jag letade på en sträcka af flere 
kilometer längs med strandvallen. Äfven från hafvets botten 
utanför kusten upphämtade skrapan aldrig några klappurstyc- 
ken»....? Af den under Vega-färden förda, af Stuxberg pu- 
blicerade draggningsjournalen framgår, att i östra delen af 
Kariska hafvet och Sibiriska Ishafvet bottnen till den allra 
största delen af sin yta bildas af sand och lera.+ Endast på 
några få ställen i trakten vester om Tajmyr-ön, vid Irkajpi 
1 Jfr Kornerup, Grönl. Meddel. I, sid. 226. 
2 Se Kjellman, Pröven, sid. 49. 
3 Nordenskiöld, Pröven. sid. 40. ' 
+ Stuxberg, Vega-Exp. I, sid. 684—687. Jfr sid. 690. 
