38 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
vid 0 fmnr + 8,8 C, 
FIOD Ab FR 3 
fek0n få abe 
SEOUET PREL 
20180006 Ju FäläRRA 
Enligt den 2:dra tyska polarexpeditionens iakttagelser 
varierar under augusti månad hafvets temperatur i ytan vid 
Grönlands ostkust längs Shannon, Pendulum och Sabine-öarna 
(Lat. 74 30—75? 30' N.) mellan -+ 2”,o och —1”,6 C. Vid un- 
dersökning af vattnets temperatur under vinterisen befans den 
vara 
1860 /oktober, BI rie —2;2 C. 
» JA 18 IRA LEREETT Se — 1,9 > (på 27 famnars djup). 
november 11-........ LL 
1870/januarti 207. 12060 Spa 
» februari 18... =P 
skura bör En Sage —1”,9 »? 
Dessa nu meddelade sakförhållanden anser jag mig RS 
sammanfatta på följande sätt: i det egentliga Ishafvet d. V. 
Grönlandshafvet, östra Murmanska, Sibiriska och ERE NN 
ska Ishafvet samt Baffinsbay är vattnets medeltemperatur un- 
der högsommaren vid ytan ungefär lika hög eller lägre än i 
Norska polarhafvet under vintern (dec.—febr.), och på det djup, 
vid hvilket den rikaste algvegetationen finnes, uppgår den en- 
ligt regeln ingen tid på året öfver 0? C. Denna olikhet i tem- 
peraturförhållanden mellan Norska polarhafvet och de andra 
nämnda delarne af Ishafvet är om också icke den enda, dock 
säkerligen den vigtigaste orsaken till den väsentliga olikhet 
Norska polarhafvets vegetation till sitt allmänna skaplynne 
visar, jämförd med det öfriga Ishafvets. 
Luftens temperatur är antagligen också en faktor, som bör 
tagas i betraktande vid förklaringen af egendomligheterna i 
den arktiska algvegetationens fysionomi. 
Naturligtvis kan luftens temperatur endast utöfva något 
inflytande på de delar af vegetationen, hvilka kunna komma 
att beröras af luften, d. v. s. vegetationen på det litorala bot- 
tenområdet. Möjligt är, att dess stora armod och torftighet 
till någon del betingas deraf, att alltför starkt afkylda luft- 
lager vissa tider draga hän öfver den blottade litoralregionen 
och förstörande inverka på den växtlighet, som börjat upp- 
1 Jfr Jensen, Grönl. Medd., II, sid. 207. 
? Jfr Koldewey, Zweite deutsche Polarf., sid. 618—0620. 
