Norra Ishafvets begränsning och indelning. 
Vid begränsningen af Norra Ishafvet göra sig vanligen 
tvänne uppfattningar gällande, den ena en rent geografisk, i hvil- 
ket fall Ishafvet blir hafvet norr om norra polcirkeln, den andra 
en mera hydrografisk, då Ishafvet kommer att utgöra det kalla, 
isfylda hafvet omkring nordpolen. Den förra uppfattningen 
utesluter från Ishafvet hafssträckor, som äro på norra half- 
klotet måhända de mest isrika och som äga med hänsyn till 
isdrift och temperatur starkt utpräglad ishafsnatur, nämligen 
norra Atlanten vid Grönlands södra del, men inbegriper deri 
hafvet vid Norges nordkust, der vattnets temperatur i följd 
af varma hafsströmmar är vida högre än i öfriga delar af 
polarbassinen och der i följd häraf hvarken sommar eller vin- 
ter is i någon nämnvärd mängd bildas eller nedtränger från hö- 
gre latituder. Den senare åskådningen låter hafvet vid Grön- 
land söder om polcirkeln ingå såsom del i Ishafvet, men ute- 
sluter derifrån hafvet utmed Norges nordkust. I den senare 
omfattningen kan, såsom i det följande skall visas, Ishafvet 
betraktas såsom ett växtgeografiskt helt, i den förra deremot 
icke. Inom växtgeografien är det derför nödvändigt att en 
gång för alla gifva åt Ishafvet såsom växtgeografiskt område 
en fast gräns och göra en bestämd skilnad mellan Ishafvet 
såsom ett allmänt geografiskt och ett rent växtgeografiskt helt 
samt belägga hvardeta af dessa områden med olika namn. 
Jag vill derför föreslå att inom växtgeografien låta Norra Is- 
hafvet inbegripa den del af nordliga verldshafvet, som sträc- 
ker sig utmed eller norr om det arktiska landtflorområdets 
kuster, och att såsom benämning för hafvet norr om norra 
polcirkeln användes det inom kartografien ej ovanliga nam- 
net Norra polarhafvet. Då den följande undersökningen skall 
lemna bevis för att en distinktion af detta slag är af vegeta- 
tionsförhållandena fordrad, kommer detta arbete att behandla 
algfloran icke blott i polarhafvet, utan äfven i den del af Is- ” 
