KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
Den går mot norr åtminstone till 80:de graden och upp- 
når ännu mellan 79:de och 80:de breddgraden en hög grad 
af yppighet. Detsamma gäller Polysiphonia arctica. 
I Atlantiska hafvets europeiska del äro de icke kända 
söder om Island, vid Amerikas kust är den förra ett af den 
s. k. arktiska florans mera framstående element, som upp- 
träder i stor mängd vid Eastport och endast tillfälligtvis 
anträffas så långt söderut som vid Massachusetts kust.! 
Ralfsia deusta mindre allmän i Ishafvet, dock temligen vanlig 
i nordligaste delen af Murmanska Ishafvet, har i Atlanten 
ungefär samma sydgräns som föregående. Den är känd 
från Island, men vid Amerikas kust ej söder om East- 
port (Maine). 
Monostroma Blyttii går i Ishafvet vid Spetsbergen upp till 79:de 
latituden, har dock maximum af förekomst vid Norges 
nordkust och Grönlands sydvestkust. Ej heller denna är 
känd söder om Island. Vid Amerikas nordvestkust före- 
kommer den i största mängden och rikast utvecklad om- 
kring Eastport och går mot söder ned till omkring Bo- 
ston.” 
Rhodophyllis dichotoma, också en karakteristisk arktisk alg, som 
sid. 
är funnen vid Spetsbergens kust omkring 79” N. Lat., är 
temligen allmän i nordöstra delen af Murmanska hafvet 
och ymnig vid Norges nordkust. Den är känd från Fär- 
öarna och trakten af Bergen vid Norges vestkust, men på 
europeiska sidan ej söder härom. Vid Amerikas vest- 
kust har den sin sydgräns vid Cape Ann. 
Följande arter: 
Odonthalia dentata, 
Rhodomela lycopodioides, 
Euthora cristata, 
Ptilota plumosa, 
» pectinata, 
Phloeospora tortilis, 
Chetopteris plumosa 
kunna utan tvifvel sägas vara bland Ishafsflorans mest ut- 
märkande arter. I den europeiska delen af Atlantiska hafvet 
går ingen af dem söder om England, de flesta äro inskränkta 
till Skandinaviens vestkust och Storbritanniens nordligaste 
delar. De af dem, som finnas vid Amerikas ostkust, hafva 
1 Jfr J. G. Agardh, Spec. Alg. II., sid. 359 och Farlow, New Engl. Alg., 
5 och 143. 
2 Jfr Kjellman, Isl. Alg., sid. 79 och Farlow, anf. st., sid. 5 och 42. 
