VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 67 
i Amerikanska Ishafvet. Söder om Ishafvet åter är den känd 
endast från ett ställe, nämligen Ochotska hafvet, derifrån 
Ruprecht omnämner ett ungt »abnormt exemplar af Lami- 
naria saccharina med odeladt, sköldformigt vidfästningsorgan», 
efter all sannolikhet sålunda en ung Laminaria solidungula. 
Den nutida algfloran i norra delen af Stilla oceanen är 
till sin sammansättning så väsentligen olik den nordatlan- 
tiska, d. v. s. bildas af så många arter, som äro så skarpt 
skilda ifrån eller t. o. m. tillhöra så helt andra typer än de 
atlantiska, att man ovilkorligen måste för att få något slags 
förklaring häraf förutsätta, att dessa båda delar af verldshafvet 
tillhöra olika utvecklingsområden, inom hvilka en bildning af 
skilda former under mycket lång tid fortgått. Det är emeller- 
tid å andra sidan ett väl kändt sakförhållande, att norra At- 
lanten har ett ej ringa antal arter gemensamt med norra 
Stilla oceanen. Om också det är i hög grad sannolikt, att, 
såsom J. G. Agardh med rätta påpekat, »en stor del af upp- 
gifterna om algers förekomst i vidt skilda haf grunda sig på 
ofullständig kännedom och deraf beroende oriktiga bestäm- 
ningar och att, ju mera de vetenskapliga bestämningarna 
vinna i noggranhet, antalet skall inskränkas af sådana arter, 
som antagas förekomma 1 vidt från hvarandra aflägsna haf»>, 
samt att detta allmänna omdöme äfven har sin giltighet be- 
träffande det uppgifna antalet af de för norra Atlanten och 
norra Stilla oceanen gemensamma arterna, så finnas dock, så- 
som ock samme algolog uttryckligen framhållit, i dessa vidt 
skilda hafssträckor flere bevisligen identiska algformer. ? Att 
dessa arter skulle hafva utbildat sig såväl i norra Atlanten 
som i norra Stilla oceanen, sedan dessa haf erhållit sin nutida 
begränsning och nutida fysiska beskaffenhet, kan svårligen 
antagas, då de hydrografiska förhållandena äro i så väsentlig 
grad olika.? J. G. Agardh synes vara benägen att anse, att 
dessa för de ifrågavarande områdena gemensamma arter haft 
sitt ursprung i ett af dem och från detta förts till det andra 
af en genom Ishafvet fortsatt ström. Hans uttalande härom 
lyder: »Synes det i allmänhet gälla hos algerna, att artens 
utbredning är begränsad inom området af samma hafsström, 
så kunde möjligen den för många större alger gemensamma 
" Jfr Ruprecht, Alg. Ochot., sid. 351 och J. G. Agardh, Lamin., sid. 8 
och Grönl. Lamin. och Fuc., sid. 11. 
> Jfr J. G. Agardh; Spetsb. Alg. Progr., sid. 1. Spetsb. Alg. Bidr., sid. 
10. Grönl. Lamin. och Fuc., sid. 8—9, 11 o. s. v. 
> Jfr Engler, Pflanzenw, sid. IX—X. 
