74 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
förmått eller förmå att qvarhålla sig på dessa ställen, känner 
jag icke. Ett af de fartyg, som öfverförde den svenska expedi- 
tionen 1872 till Spetsbergen var någon tid efter expeditionens 
ankomst dit i och under vattengången rikt bevuxet med en 
småväxt Enteromorpha compressa. Antagligen hade denna upp- 
kommit ur sporer, hvilka fäst sig vid fartyget i sydligare 
trakter vid Sveriges eller Norges kust och sedan under resans 
lopp utbildat sig. Möjligt är också, att vattenfåglar, särskildt 
sådana, som uppehålla sig i laguner på kusten, taga med sig 
en och annan alg söder ifrån. Kanske har på detta sätt den 
i lagunerna vid Adventbay på Spetsbergen ymnigt förekom- 
mande Rhizoclonium rigidum kommit till den höga norden från 
söder. 
I floran vid Grönlands kuster ingår ett temligen betydligt 
antal arter, hvilka antagligen hafva sydligt, atlantiskt ur- 
sprung. Antalet är så betydligt och arterna till sitt lefnads- 
sätt sådana, att deras öfverförande till dessa trakter kan för- 
modas hafva skett hvarken genom menniskors eller djurs åt- 
görande. Genom hafsströmmar rent söder ifrån, d. v. s. från 
Amerikas ostkust, kunna ej heller dessa arter hafva inkommit 
till de delar af Ishafvet, som omgifva Grönland, ty dels går 
strömmen här från norr mot söder, dels saknas vid amerikan- 
ska kusten åtskilliga arter, hvilka uppgifvas vara tagna vid 
Grönland. Så är fallet med Hydrolapathum sanguineum, Pelvetia 
canaliculata, Nitophyllum punctatum, Furcellaria fastigiata, Callo- 
phyllis laciniata, Asperococcus bullosus, Stupocaulon scopariwum, En- 
teromorpha tubulosa. Jag är visserligen icke fullt öfvertygad, 
att alla dessa arter förekomma vid Grönlandskusten. Då jag 
emellertid af några arter sett exemplar, som enligt uppgift 
varit tagna vid Grönland, och då erfarna algologer säga sig 
hafva sett exemplar af andra från dessa trakter, så har jag 
för närvarande måst upptaga dem bland de Grönländska ar- 
terna. Deras förekomst vid Grönland kan jag icke förklara 
på annat sätt än att de kommit dit öster ifrån, och närmast 
från Island, der åtminstone några af dem hittills anträffats. 
Någon ström leder visserligen icke från Island direkt till 
Grönland, men de kunna möjligen af den ström med riktning 
mot nordvest, som stryker förbi Islandskusten, hafva blifvit 
förda inom området för den stora polarströmmen eller Grön- 
landsströmmen och sedan af denna till Grönlands kuster. 
Men kan detta hafva skett med dessa arter, så bör det också 
kunnat ske med andra sydliga former som finnas vid Grön- 
landskusten. 
