76 KJELLMAN, NORRA ISHAFVETS ALGFLORA. 
algfloran innefattade ett betydligare antal sydligare algarter, 
hvilka under senare tid invandrat från Norges nordvest- och 
nordkust. Detta är dock icke fallet. Florans allra flesta be- 
ståndsdelar hafva för närvarande en sådan utbredning, att 
man måste anse dem hafva sitt egentliga hem i Ishafvet. Jag 
har ansett mig böra väcka uppmärksamheten härpå, emedan 
det visar, att hafssträckor, som tillhöra samma hafsströms 
område, icke alltid äga en till sina väsentliga drag öfverens- 
stiämmande vegetation, och att alltså, om man söker fördela 
algfloran i skilda geografiska områden, man icke i alla haf 
får låta gränserna för dessa till öfvervägande del bestämmas af 
hafsströmmarna.! Det kan finnas yttre förhållanden, som sätta 
ett oemotståndligt hinder mot det nivelleringsarbete, dessa 
söka utföra, och hålla områden isolerade från hvarandra, hvil- 
kas växtlighet hafsströmmar sträfva att utjämna och göra 
likartad. De omständigheter, som ställa sig emot och upp- 
häfva golfströmmens verksamhet och derigenom förmått hålla 
Spetsbergens algflora i så hög grad olik floran i Norska Is- 
hafvet, anser jag hufvudsakligen vara den Spetsbergska litoral- 
regionens otjenlighet för en rikare algväxtlighet, hafsvattnets 
låga temperatur och ljusmängdens otillräcklighet. Hufvud- 
massan af algarterna vid Norges Ishafskust tillhöra såsom 
sagdt litoralregionen, och det är väl hufvudsakligen sådana, 
som skulle öfverföras till Spetsbergen af golfströmmen och de 
föremål, som af denna drifvas mot norden. På sin vanliga 
växtlokal kunna de, komna till Spetsbergen, ej trifvas eller 
sprida sig. Bottnen är otjenlig, isen förstör dem, och vatt- 
nets temperatur är alltför låg för dem, och de luftlager, med 
hvilka de under ebbtid komma i beröring, äro ofta så starkt 
afkylda, att de verka skadligt på dem, hämma deras utveck- 
ling och minska deras motståndskraft. På det sublitorala 
området är vattnets temperatur året om vid eller under 0, 
sålunda betydligt lägre än den, för hvilken de äro utsatta vid 
Norges kust äfven under årets kallaste tid, och här skulle 
dessa ljusälskande och vid ljus vanda arter under en stor 
del af året lefva i mörker eller dunkel och under den åter- 
stående delen i följd af den olika växtplatsen komma i åt- 
njutande af en mindre ljusmängd än på de trakter, derifrån 
de kommit. Hvad här sagts om Spetsbergens flora gäller 
också till väsentlig grad om floran i östra Murmanska hafvet. 
Enligt resultaten af föregående undersökning skulle alltså 
1 Jfr J. G. Agardh, Spetsb. Alg. Progr., sid. 1. 
